A MADARAK PALAEONTOI.OQIÁJANAK TÖRTÉNETE ÉS IRODALMA 205 



A nagy mű lezárása után inkább az újabb időkben kihalt madarak 

 foglalkoztatták, de azért később is gazdagította érdekes leletek leírásá- 

 val az általa oly pompásan megalapozott tárgykörünket ; 1891-ben pedig 

 a 11. nemzetközi ornithologiai kongresszus kiadványában Budapesten 

 publikálta Délfranciaország eocaen (Querci phosphorit) madárleleteit. 



Orandidier ALPHONSE-al együtt feldolgozta Madagascar szigetének 

 recens és subfossilis ornisát (Aepyornis), Oustalet Emil társaságában 

 pedig a párisi Museum d'Histoire Naturelle gyűjteményében őrzött 

 kihalt madarakat (1893). 



Milne-Edwards Alphonse palaeo-ornithologiai tevékenységének 

 delelőjén még Lemoine publikált nevezetes francia leleteket (Gastornis 

 Edwardsi, Remiornis), ezzel azután hosszú időre ki is merült a francia 

 föld fossilis madárkincse; csak legújabban publikált Gaillard igen érde- 

 kes leleteket a Querci phosphoritokból. 



CuviER, Meyer Hermann, Owen és Milne-Edwards A., vala- 

 mint iskolájuk eredményeivel Európa — az emlősökhöz viszonyítva 

 talán kicsiny, de érdekes — fossilis madárleleteinek javarésze már isme- 

 retes volt, amikor az amerikai kontinensről váratlan, meglepő leleteket 

 publikált 



Marsh Othniel Charles (1831— 1899), i 



amelyek merőben új világításba helyezték a madarak őseit. 



Mielőtt azonban Marsh korszakos működéséről szólnánk, meg kell 

 emlékeznünk a madárpalaeontologia amerikai múltjáról. 



Amerikában a palaeontologia, a leleteknek az európaiaktól lénye- 

 gesen különböző volta következtében, egészen más irányt vett. 



Az első amerikai fossilis madárleletet tudtommal Morton publi- 

 kálta (1834) a krétából (Scolopax = Palaeotringa vetus Marsh); vele egy- 

 idejűleg közölt Massachusett «Red Sandstone»-jából különböző láb- 

 nyomokat Hitchcock E., majd Hitchcock C. H., azonkívül Rogers, 

 Lyell, Deane és mások. Az «Ichnites»-ek, «Ornithichnites))-ek körül 

 évtizedek alatt rengeteg zavar támadt, amelyeket újabban Lull (1904) 

 tisztázott lényegesen. 



A XIX. század negyvenes éveiben Lund P. W. (1801—1880)2 kuta- 

 tott Brazília fossilis barlangi faunái után ; gazdag gyűjteményét dán 

 szülőhazájára hagyta. Leleteinek madármaradványait Winge O. (1888) 

 dolgozta föl. 



1 V. ö. Beecher, C. G. : Othniel Charles Marsh. — Amer. Journ. Sci. (4) VIL 

 1SQ9. 403—428. Photo ; Americ. Geolog. XXIV. 1899. 135—157. 



O. C. Marsh as an Ornithologist. — Osprey IV. 1900. 71—76. Photo. 



Geinitz, H. Br., O. C. Marsh. Leopoldina, 1899. (Heft XXXV.) No. 7. 122—124. 



2 V. Ö. Reinhardt, J. : Naturforskeren Peter Wilhelm Lund hans Liv og hans 

 Virksomhad. — K- Dansk. Vidensk. Selsk. Forhdl. 1880. 147—210. 



