A MADARAK PALAEONTOLOGIÁJÁNAK TÖRTÉNETE ÉS IRODALMA 207 



riválisa, Cope E. D.i (1840 — 1897), aki azonban a madárpalaeontologia 

 terén lényegesen kevesebbet alkotott. Északamerika kihalt gerinceseinek 

 synoptikus összeállításán kívül New-Mexico tertiaer leleteit dolgozta föl. 

 Neki köszönhetjük a Diatryma, a Palaeobonis iiinbrosus és Charadrius 

 Sheppardianus ismeretét, valamint a vitás Cyphornis és néhány kisebb 

 jelentőségű lelet leírását (Sula loxostyla, Cygiius paloregonus stb.). 



Kansas krétájának érdekes Hesperornis maradványai évtizedeken át 

 számos búvárt foglalkoztattak. Marsh maga nyolcvan assistensével kar- 

 öltve szolgáltatta a vizsgálati anyag zömét. Ö a Hesperornis-i «úszó 

 struccnak» nevezve, a fogascsőrű madarakhoz (Odonfoniithes) sorolta; 

 FüRBRiNGER (1888) állította elsőül a búvárokkal való rokonságukat. Wil- 

 LiSTON 18Q6-ban egy csaknem teljes csontvázon még a tollazat nyomait 

 is megtalálta. Legyen ehelyütt elég, ha a Mesperornis-huvávok közül 

 még THOMSON-t, SHUFELDT-et és Woodward H.-t említem meg. 



A modern kor. 



A morphologiai és phylogenetikai módszer és irány szellemében 

 a legújabb időkben több kiváló búvár is serénykedett, úgymint Für- 



BRINGER, GaDOW, LyDEKKER, ShUFELDT és ANDREWS. 



Fürbrikger Miksa, egykoron amsterdami, majd jénai, végül heidel- 

 bergi professor (sz. 1846), korunk egyik legkiválóbb anatómusa, 1888-ban 

 megjelent kétkötetes, közel 1800 oldalas nagy művében elsőül foglalta 

 össze mindazt, amit a tudomány a recens és fossilis madarak morpholo- 

 giájáról azon időig megállapított és amely megállapításoknak jelentékeny 

 része fűződik magának FÜRBRiNGER-nek nevéhez. Ebben a modern, 

 a specialisáló irodalom művei között kétségtelenül a legszélesebb látó- 

 körrel megteremtett alkotásában megrajzolta a madarak törzsfáját is, 

 aprólékos rendszerességgel, horizontális metszetekben. Ezt a törzsfát 

 későbbi tanulmányai alapján 1902-ben megjavította. A madarak őseit 

 Protorniíhes (ősmászó madarak) és Deuteromithes (ősrepülők)-ből vezeti 

 le. O ismerte föl a Hesperornis-okntk a vöcskökkel való közeli rokon- 

 ságát és bontotta föl ennek következtében a Marsh által felállított fogas 

 madarak (Odontornithes) osztályát. 



Hat évvel Fürbringer korszakos művének megjelenése után adta 

 ki Gadow János cambridgei morphologus az ismert «Bronn »-kéziköny- 

 vekben a maga madárrendszertanát, amelyben szintén teljes jelentőségük 

 szerint értékelte a fossilis madárleleteket. Később Gadow (1896) bontotta 



' GiLL, Th , Edward Drinker Cope, Naturalist. — Proc. Am. Ass. Adv. Sci. 46 

 meet. 18Q7 (1898). 1—30. 



Frazer, p., The life and letters of E. D. Cope. — Am. Geologist XXVI. 1900. 

 67—128. Tab. VI-XV. 



