212 DR. LAMBRECHT KÁLMÁN 



Északamerika madárleleteinél nem kevésbhé érdekes és értékes ma- 

 radványok kerültek ki Dél-Amerika földjéből. i 



Délamerika fossilis ornisával elsőül a már említett Lund fog- 

 lalkozott; az általa a braziliai Lagoa-Santa (Prov. Minas Geraes) bar- 

 langjaiból kiásott pleistocaen maradványokat Reinhardt J. (1816 — 1883) 

 és WiNGE O. dolgozták fel. Ezeknél a zoogeographiai szempontból két- 

 ségtelenül becses adatoknál fontosabbak a származástan szempontjából 

 azok a leletek, amelyek Moreno F. P., a La Plata Museum igazgatója 

 és Mercerat a. (1891), valamint Ameghino Florentino (1891— 1906) és 

 legújabban Rovereto (1914) fedeztek fel és közöltek. 



Az Ameghino testvérek, valamint Moreno és Mercerat Argentína 

 déli részének, Patagoniának miocaenjéből nagyon sok jó megtartású ma- 

 dármaradványt publikáltak az elmúlt század kilencvenes éveinek elején. 

 Ameghino Fl. az első leletet Plwrorhacos néven közölte, Moreno és 

 Mercerat azután egész sereg új nevet hoztak forgalomba (Darwinornis, 

 Owenornis, Brontornis stb.) amelyek azonban túlnyomó részükben syno- 

 nimáknak bizonyultak. Ezek a Stereornithes-çk"^ (= massige Vögel) az 

 európai búvárok közül ANDREws-t (1899) Lydekker-I (1894) GADOW-ot 

 (1896) és ANDREAE-t (1899) foglalkoztatták. 



Ameghino Florentino^ (1854— 1911) Argentina tertiaer és negyed- 

 kori madarain kívül (1891) Patagonia (íStereomithes»-eii és egyéb marad- 

 ványait (PalaeospheniscLis, Tliegornis, Badiostes stb.), legújabban pedig, 

 röviddel halála előtt (1906) Patagonia és az Antarktishoz tartozó Seymour- 

 sziget pinguinjeit dolgozta fel. Ugyancsak Seymour-sziget pinguinjeiről 

 publikált a svéd délsarki expeditio eredményeképen AMEOHiNO-val kö- 

 rülbelül egyidejűleg Wiman C. is. (1902 — 1903. 1906. Anthropornis, 

 Delphinornis, Eosphaeniscus stb.) 



Nagyon becses adatokkal járultak még a pinguinek palaeontologiá- 

 jának tisztázásához HuxLEY-n kívül (1859), aki New-Zealand tertiaerjéből 

 írt le egy fajt, Menzbier is (1887), főleg generális szempontból kiinduló 

 tanulmányával, legújabban pedig Jacobi (1910). 



Bolivia pleistocaen madármaradványait újabb időkben Lönnberg 

 tanulmányozta (SarcoHiamplius patnius, 1903.) 



1910-ben Spui skt írt le egy bizonytalan eredetű braziliai koponyát 

 Odontopteryx longirostris néven, az angol föld eocaenjéből ismert O. tolia- 

 pica délamerikai képviselőjeként. 



' Meyer O.-nak (1687) Missisipiből leírt kétes leletét (Eopteryx) és EMMONS-nak 

 Palaenornisát csak épen megemlítem. 



2 Mercerat később (1896) még külön is leirt néhány alakot. (Stapliilornis, Pseii- 

 dosterna stb.) 



3 V. ö. .Ameghino Florentino Ann. Mus. Nac. Hist. Nat. Bnenos Aires XXII. 1912. 

 p. I— LXXn. Gyűjteményének tekintélyes része a British Museumban van. (Ibis 1896. 293.) 



