A darázsölyv (Pernis apivorus L.) fészkeléséről 



és hangjáról. 



Irta Chernél István. 



Martert Ernő dr.: «Die Vögel d. paläarkt. Fauna» e. munkájában 

 (IX. füz. II. köt. 1183 1.) darázsölyvünk hangjáról azt irja, hogy «.rövid, 

 sivító, gyakran ismétlődő, az ölyv szólásától teljesen elütő föttyy>. Továbbá 

 megjegyzi, hogy lombos fákon fészkel s ha maga rakja fészkét, többnyire 

 nem valami nagy alkotmányt készít otthonául, de felhasználja a ragadozó- 

 madarak régi fészkeit is. 



Ezek az állítások nem egészen fedik a régibb megfigyelők tapasz- 

 talatait s legutóbb végzett megfigyeléseimmel sem egyeznek. 



Naumann már 1822-ben tanúsítja, hogy a darázsölyv lapos fészkét 

 a legmagasabb erdei fenyőkre vagy lombosfákra rakja. Utóbb azonban 

 némileg módosította és kiegészítette állításait, melyek azután, újabb 

 tapasztalatokkal kibővítve, belekerültek a Hennicke dr. kiadásában 

 megjelent «új NAUMANN-ba» (V. kötet 154 1.). Ezek szerint rendesen 

 vén, jó erős, de nem épen a legmagasabb fákon fészkel, legszíve- 

 sebben elaggott tölgyeken és bükkfákon, fiatalabb, világos rész- 

 letekben, ritkán azonban fiatalabb fán is, néha csak közepes magasságban 

 vagy meglehetősen alacsonyan, általában 8—25 méter magasan, vala- 

 melyik oldalágnak vízszintes elágazásában, ritkábban a fa sudarában, de 

 rendesen oly fákon előszeretettel, melyek törzse nem nyúlik simán a 

 magasba, ellenkezően alacsonyabban is ágcsonkokat ereszt. 



Madarunk hangjáról a következőket jegyzi meg Naumann: «A hím a 

 költés szakában gyors és sokszor ismétlődő kikk-kikk-kikk szótagot hallat. 

 A kirepült fiókák szava hasonló az öregekéhez, sűrűn hallható, de a kikk 

 majdnem kuikk-wtk, vontatottabbnak, szinte kéttagúnak hangzik. Egyéb- 

 féle hangját nem ismerem. Az egerészölyv szólásához hasonló hangot 

 sem az öregektől, sem a fiataloktól soha nem hallottam». 



Ziemer a kirepült fiókák hangját magas, némileg sivító, elnyújtott 

 és határozottan kéti^gú. (ípszilih, pszililu füttyel festi, melynek végső szó- 

 tagja hangsúlyozott. 



Sachse (Journal f. Ornith. 1875. 417 1.) Németországban az 1861 — 

 1874 közé eső években 31 darázsölyv-fészket vizsgált meg s azt mondja, 



