A lappantyúról (Caprimulgus europaeus L.). 



Irta Szemere László. 



1Q12. Junius 10-én a csikszentmártoni Magyaros nevű hegy délkeleti 

 oldalában buhufészek kutatása közben leltünk egy fészekaljat, kb. 800 m. 

 tengerszinfeletti magasságban. A hegyoldal ott csaknem kopár és meredek, 

 a középmagasságában van egy kis lankás hely, néhány fenyő- és bükk- 

 fával. Az aljat a régebben kivágott fák korhadozó maradékai s funövényzet 

 képezi. Ezen az erdőnek nem is nevezhető nyilt helyen volt a két tojás 

 a földön, illetőleg apró gallytörmeléken. 



Június 14-én lefényképeztem a tojásokat természetes helyzetökben s 

 nagyon reméltem, hogy később a fiakat, esetleg az egyik öreget is 

 lemezre hozhatom. De rosszul jártam, mert amikor pár hét múlva ki- 

 mentem, csak a tojáshéjakat találtam meg ; hogy a fiak hová lettek, nem 

 tudom. Az öregeket se láttam sehol. így se fényképezésre, se a fiókák 

 és az öregek fészekkörüli hangjának megfigyelésére nem nyilt alkalmam. 



A kecskefejőnek egyéb hangját azonban megfigyelhettem. A köz- 

 ismert monoton berregésén kívül uikk vagy aik, jkk pittyegésszerû 

 hangját 2 — 3-szor egymásután kiejtve, sűrűn hallatja tavasszal. 



Egy megsebzett példány kézbevéve, sziszegő hangot adott, mi- 

 közben tátogott és fejtollait meresztgette. Ezeken kívül a szárnycsattog- 

 tatásait is ismételten és egész közelről is, megfigyelhettem. Néhányszor 

 €zt fejem felett 2 — 3 méter magasan lebegve tette, láthatólag riasztó szán- 

 dékkal. Hogy ezen szárnycsattogtatása a létért való küzdelemben van-e 

 hasznára, azt merész lenne fejtegetnem, bár elképzelhető, hogy ezzel ő 

 mozgásra bir alkalmilag egy-egy szőrmés vadat, mely aztán járkálásával 

 esetleg repülésre késztet valamely rovarféleséget, i Ezen hangot bármely 

 időszakban lehet hallani tőle, itt egyes vadászok makacsul állítják, hogy 

 azt madarunk a szájával adja. A tapsolást néha megelőzi, néha azzal 



^ A szárnycsattogtatás analógiáját megtaláljuk a gerlénél, örvös galambnál is, de 

 ép úgy mint a kecskefejőnél — csakis a párzás idejében. Tiszta és bizonyos, hogy a 

 hímek ezt a felindulásukat kisérő játékként, tetszeni vágyásból és a tojók szemében való 

 feltűnés ingeréből végzik. Szakasztottan hasonló jelentőségű a dürgő fajd — vagy fácán- 

 kakas szárnyrezegtetése és egyéb fajok különböző szerelmi játéka, hangadása, mozdu- 

 lata stb. Chernél István. 



