Madártani adatok Chernél Miklós harctéri 



leveleiből. 



Közli : Chernél István. 



A Kelet-Galiciában végigvonuló harcvonalunknak a Strypa és 

 Dnyeszter tájékára eső szakaszán teljesített szolgálatot fiam, 1916. már- 

 cius végétől június 7-éig, amikor a Novosiolka és Jaslovicka között dúlt, 

 elkeseredett csatában eltűnt. A harctérről, de már útközben is, küldöz- 

 getett leveleiben esetről-esetre tudósított madártani észleleteiről, melye- 

 ket a következőkben közlök: 



(s. M áramarossz iget, március 31-én. Láttam itt három Hirundo nisticát. 



Dzurkow, április 3-án. A tegnapi nagy lovaglásom és a mai kirán- 

 dulásom alkalmával nagyon sok ragadozómadarat láttam, kivált ölyvet 

 és barna rétihéját. Lakásom mellett van egy vetési-varjútelep, olyan 

 károgást csapnak, hogy majd megsüketül az ember. Ma nagyon sok 

 fehér gólyával, tőkés récével és sárszalonkával (kivált a legapróbb fajjal) 

 találkoztam, meg egy Tofanas-ssá, sok bíbiccel és egy réti bagollyal. 

 Tegnap egész nap szólt az ágyú, tőlünk északra, de ma nyugalom van. 

 Egyes repülőgépek szállanak el fölöttünk, különben mi sem zavarja a 

 csendet, amely igazán nyomasztó. A faluban alig lézeng egy-két ember, 

 kint meg egyáltalán senkit sem látni. Mindenhol csak csend, végtelen csend ! 



Dzurkow, április 5-én. Tegnap 7 — 8 szirti sast figyeltem meg. Kara- 

 béllyal cserkésztem reájuk, de 400^-nél közelebbre nem vártak be. 



Dzurkow, április 18-án. Egy parlagi sas Kolomeából hazajövet majd 

 a sapkámat ütötte le, oly közel — 10— 15^-re — szállott el fölöttem. 



Dzurkow, április 20-án. A madárvilágban kevés a változás. 13-án 

 láttam itt az első Hirundo rustica-i, azóta csak kettőt, A ragadozók 

 kissé megfogytak, a múltkoriban látottak határozottan vonulók lehettek, 

 mert oly nagy mennyiségben különféle ragadozót még sohasem láttam 

 -együtt. Volt köztük ölyv, rétihéja, karvaly, vörös vércse, parlagi- és 

 szirtisas, kánya és egy egész csomó kisebb-nagyobb faj, miket föl nem 

 ismerhettem. Hogy itt ilyen nagy számban hosszasabban időztek, annak 

 oka bizonyosan nem egyéb, minthogy errefelé rengeteg most az egér. 

 A gólyák is mind egérrel élnek, amint azt a mindenfelé található köpe- 

 tek bizonyítják. 



