332 CHERNÉL ISTVÁN 



Dzurkow, április 21-en. Eddig a sasok dolgában annyira jutottam, 

 hogy a szirti-, parlagi sasokon kívül már a békászó sast és egy réti sast 

 is — alighanem a Dnyeszter vidékéről tévedt ide — megállapíthattam. 



Dzurkow, április 26-án. Itt most kezdenek virágozni a fák és kezd 

 szépen zöldülni a sok fűzfa. A gólyák, varjak, récék és sárszalonkák 

 nagyban költenek. Gólya nagyon sok van, ha itt maradnék, bőven lehetne 

 jelölni, «gyűrűzni». 



Czerneliza, május 6-án. A vonulás itt is befejeződik. 3-án láttam 

 az első Turtur-i és Lanius minor-okat, ma pedig az első és egyetlen 

 Chelidonaria urbica-i, már azt hittem, errefelé nincs is. 



Czerneliza, május 12-én. Evezek, csáklyázgatok a Dnyeszteren, gyö- 

 nyörű ligetek közt hallgatom a fülemiléket, melyek itt hallatlanul nagy 

 tömegben élnek. Sok a Locusfella fluviaülis, van egy-két Buteo, békászá 

 sas, barna kánya, több vércse, kabasólyom. Láttam Ardea cinerea-i,. 

 Sterna-ka.t, néhány tőkés récét, Tringoides hypoleucus-i elég sokat. Igazán 

 remekszép e folyó vidéke, kár, hogy az örökös lövöldözés össze-vissza 

 zavarta a vadakat. 



Czerneliza, május 25-én. Ezt a levelemet herceg Lubomirsky park- 

 jából írom, mely ugyan teljesen elvadult a háborúban, de mégis a leg- 

 szebb hely a környéken. A kastély is olyan állapotban van, mit Szig- 

 liget vagy Csobánc. A park maga kertészeti szempontból békében sem 

 lehetett valami nagyon különös; egy vagy két összevagdalt ezüstfenyő 

 maradványa, egy vöröslevelű mogyoróbokor, néhány ritkább fenyőfa, 

 egy teltvirágú vörös galagonyabokor még a legszemrevalóbb benne. 

 Egy fa gyökerén ülve írom e soraimat, miközben néhány Chloris, meg 

 Sylvia atricapilla kíváncsian pislogat le reám, egy fülemile pedig gyö- 

 nyörűen énekel tőlem 5^-re. Lábam előtt alig egy lépésnyire egy egér 

 motoszkál a csalit közt, cinegék és verebek is szólnak körülöttem s 

 épen most hallatja szavát fejem fölött tgy Jynx! Csak pikulámat kellene 

 kihúznom zsebemből, hogy könnyűszerrel utánozhassam Orpheust a XX. 

 században ! A madárvilág itt is érdekes. Sasokat is látni gyakrabban, leg- 

 inkább békászó- és parlagi sast, nemkülönben barna kányákat. Az öly- 

 vek közt akadnak egészen világosak, nemkülönben nagyon is sötétek. 

 Nem messze innen egy nagy nyárfasorban vetési varjakkal vegyest sok 

 kék vércse költ.» 



