MADÁRTANI MEGFIGYELÉSEK DALMÁCIÁBÓL 1916 ÁPR.— SZEPT. HAVÁBÓL 339 



Hypolais paliida (Hempr. & Ehrenbg.). 



Május 14-én hallatszott először éneke Brgat közelében valami kis, 

 buja aljnövényzetű, olajfával tarkított tölgyesben. Nyugtalan lénye, nagy 

 óvatossága miatt megfigyelése nem volt könnyű és nem egyszer óra- 

 számra ültem leshelyemen, míg kettő, három is nem énekelt közvetlen 

 közelemben. Nagyon szapora, fáradhatatlan karicsolás ez, folyton egy 

 hangnemben, emóciók nélkül, egész nádiposzátaszerűen. A mi gezénk 

 énekétől nagyon eltérő; elsősorban czerregető, azután ügyes énekes s 

 csak végül hangutánzó ez a madár. Énekében mintha folyton motívumok 

 után keresne; egy-egy motívum hosszú, nagyon variált czerregésből s 

 egy melodikus toldalékból áll ; ezt azután hihetetlen szaporasággal addig 

 ismétli, amíg más motívum szövésére nem tér át. A melodikus toldalék- 

 ban egyszer-másszor némi hangutánzási célzat vehető észre, én a 

 Hirundo rustica, meg a Fringilla coelebs hangját — utóbbinak közismert 

 hivószavát — hallottam ki. Néhány próba: czörötörHörötörötörö — tői 

 tü = 15 — 20-szor szaporán egymásután, vagy ez: czätwr, czätwr, czätwr, 

 tiíí; vagy: cec'ére cicére cece're czíczíí ; vagy: híifit tara tara tara triiiün ; 

 ccrëccrkcr'è tara-títi. Különösen ez utóbbi motívum egészen nádiposzáta- 

 szerű. Repte, hirtelen elsuhanása s amint behajlított derékkal magát 

 leejti a sűrűbe, szintén erre a fajra emlékeztet. 



Hypolais olivetarum (Strickl.). 



Ott figyeltem meg, hol előbbi fajt, de ez kizáróan olajfán tartóz- 

 kodott; szabadabb helyen, a kertek olajfáján soha nem láttam. A kettő- 

 nek éneke úgy viszonylik egymáshoz, mint a nádirigóé a czerregő nádi 

 poszátáéhoz : a pallida-i izgatottabb, sebesebb, motívumainak szövésében 

 leleményesebb és vékonyabb hangú, az olivetariim-é pedig vontatottabb, 

 mélyebb hangú és nem olyan gazdag. Ez csak karicsol, de színezve, 

 úgy hogy jellegzetes, egy kvarton belül mozgó, lassú «dal» hallik, mely- 

 nek váltakozva egyik hangját, mintha szívná, másikat meg fújná a ma- 

 dár. Szintén nagyon óvatos. 



Phylloscopüs sibilator (Bechst.). 



Április 19-én hallottam először. Facsoportokban — különösen töl- 

 gyön, platánon — elég gyakori jelenség. Augusztus végén, szeptember 

 elején nagyobb számban. 



Phylloscopüs acredula (L.). 



A bosankai tölgyes erdőben nyáron át is találkoztam vele. Brgat 

 környékén, a kertekben csak az általános mozgolódás idején augusztus 

 végén, szeptember elején, közepén láttam s hallottam. 



22* 



