346 KISEBB KÖZLEMÉNYEK 



A «Kisfényes» tónál egy barna rétihéját üldözött egy réti füles- 

 bagoly (Asio accipitrinus Páll.). Ugyanott este három ily bagoly repkedett, 

 folyton kattogva. Ez a viselkedése feltűnt és másnap keresni kezdtem, 

 nincs-e fészke? Nagy örömömre a Parajos halomtól keletre, a szekérút 

 mellett elfutó ér partján megtaláltam a bagoly fészkét. A giliczetövis 

 ritkás bokrai közt volt az avar fűben. A bagoly közelre bevárt s a fészek- 

 ről lerepülve, nem messzire újra leült. A fészek az avar fűvel úgy volt 

 kibélelve, hogy a fű nem volt letépve, csak szépen elcsavarva. A tojás 

 a földön feküdt, kissé piszkos, sáros volt, talán hogy a feltűnést elkerülje. 

 Úgy látszik, a «Kisfényes» tónál is van fészke. E madár itt maradását 

 ^nnak tulajdonítom, hogy a Hortobágy tele van pocokkal; ez a dúsan 

 terített asztal tartóztatta itt az átvonulókat. 



II. 



Az 1912 — 13—14 — 15-iki esztendők rendkívüli csapadékos időjárása 

 felfakasztotta a talajvizet, úgy hogy a Hortobágy nyugati szélén, Polgár, 

 Dada és Bűd határában temérdek terület került víz alá, teljesen elvadulva. 

 Öles gyékénysás és káka nőtt a szántóföldeken. A vízzel temérdek hal 

 is jött, úgy hogy az útszéli árkokban is pontyot, kárászt, csíkot fogtak. 



Ez az állapot idecsalta a már csak hírből ismert vizimadarakat s 

 temérdek batla (Plegadis falcinellus L.) és selyemgém (Ardea ralloides 

 Scop.) ütötte fel tanyáját. A batlák a bágyi erdőben fészkeltek is. A batla 

 itt csak 1888-ban volt utoljára, a selyemgém pedig a 90-es években 

 Tarczal határában, a Takta és Ively érben tanyázott nagy számban. Sokan 

 kis kócsagnak vélték. 



A mi határunkban — Kisfástanya körül — temérdek réce jelent meg, 

 továbbá sok szárcsa, búbos vöcsök (Colymbus ciistafiis L.) és törpe vöcsök 

 (Colymbiis fliivlatilis Tunst.), helyenként lotyó (Limosa lapponiea L.) is 

 telepedett meg. Nagy kár, hogy a sár és víz a közlekedést megakadályozta 

 s így rendszeres észleleteket nem végezhettem. A Hortobágy belsejében 

 ezidén (191ó-ban) szept. 14 — 16-án jártam. Láttam hat réti sslsí (Maliaéti/s 

 albicilla L.), vagy hat más sast, egy fakó rétihéját (Circus macrums Gm.), 

 melyet el is ejtettem, i néhány vércsét (Cerchneis), ölyvet (Buteo), de a 

 régebben ismételten elejtett Buteo ferox Gm. nem került elém. Volt még 

 néhány szürke gém (Ardea cinerea L.), lő túzok (Otis tarda L.), három daru 

 (Grus cinerea L.), néhány lilik (Anser albifrons Scop.), réce, sirály, cankó, 

 seregély, pacsirta és egy ökörszem. Szóval szegényes volt a madárvilág. 



László fiam egy 215 cm szárnyterjedelmű H. albicillát lőtt, magam 

 pedig egy 91/2 kgr. súlyú túzokkakast s az emiitett C. macrurust. 



Egy szép támadásnak is nézője voltam; a réti sas űzte a szürke- 



' A m. kir. Ornith. Központi gyűjteményébe került. 



