KISEBB KÖZLEMÉN^•EK 347 



gémet. Alulról támadott, épen ú^y, ahogy a kába (Falco subbuteo L.) 

 szokta űzni a fecskét. A gém a kritikus pillanatban egy erős, lövésszerű 

 meszeléssel reagált s az alatta repülő albicilla, — nem tudom ezért-e ? — 

 de felhagyott az üldözéssel, noha a sikere már biztosnak látszott. 



A réti sassal Kecskésen is érdekes eset történt. Egy gém tetemén 

 lakmározó albicilla ugyanis a gulya szélén oly közelre várta be a gulyást, 

 hogy az egy jól irányzott botütéssel elejtette! 



IH. 



1916. október 8-án újból bejártam a Hortobágy egy részét, meg- 

 fordulva a Medgyes csárda, Faluvéghalma, Szásztelek erdő és Kecskés- 

 puszta környékén. A Halas körül, vadászat közben ezek kerültek elém: 

 sok Numenius arcuatus (L.), számos Anser albifrons és finnmarchicus, 

 néhány Anser neglectus {Süshk.), Anser faba/is L. és Anser cinereus (L.), egy 

 Halidétiis albicilla (L.,) több széki lile (Cliaradrius alexandrinus L.) és 

 vadréce (Anas sp.?) továbbá dankasirály (Larus ridibundus L.). Láttam 

 egy a L ridibundus-sal nagyságra egyező, de minden részében sötétbarna 

 sirályt is, a minőt eddig még sohasem észleltem. Azt hiszem, ékfarkú 

 halfarkas (Stercorarius crepidatus Banks) volt. Estére az Asio accipitri- 

 niis-ok is repkedtek. Utóbbiakra vonatkozólag a Medgyes csárdás fia azt 

 állítja, hogy 1913 — 14-ben a «Fényes tó» és «Kis zsombikos» körül több 

 ily réti fülesbagoly fészkét lelték és fiókákat is szedtek. 



A Szásztelek erdőnél egy holló Biiteo ferox-ot kergetett. Estére 16 

 holló ebbe az erdőbe repült hálásra. Azt hittem, megtalálom itt a Buteo 

 Jeroxoi is, tehát cserkésztem rá az éjjel. De nem tudtam ráakadni, csak 

 egy hollót lőttem. 



Október 11-én átmentem a Kecskés pusztán, onnan a Bogárzóra 

 libahúzásra. Ott találtam három H. albicilla-i és temérdek nagy és kis 

 liliket (Anser albifrons Scop. és finnmarchicus Gunn.) Ezekből lőttem 

 kilenc darabot. Láttam továbbá 22 túzokot és három darut. A daru külön- 

 ben az utóbbi években nagyobb számban tartózkodott a Hortobágyon 

 nyáron is; egyszerre 60 darab is volt látható. Szomjas Gusztáv. 



Lappföldi gatyás ölyvek Magyarországon. A gatyás ölyv — Archi- 

 huteo lagopus — hazánk ismert téli vendége, amely az első erősebb 

 hideg alkalmával megjelenik s itt van március végéig, sokszor még 

 iprilis közepéig is. Egyik legjellegzetesebb téli vendégünk lévén, nagyon 

 izgató kérdés volt mindig, hogy mely vidék gatyás ölyvei telelnek 

 nálunk? A magyar madárjelölések megindítása idején programmba is 

 vettük, hogy gatyás ölyveket fogunk gyűrűzni nyári tartózkodási helyük 

 megállapítása céljából. Ez a célunk azonban nem sikerült s eddig mind- 

 össze egy gatyás ölyv lett megjelölve eredmény nélkül. 



