348 KISEBB KÖZLEMÉNYEK 



Időközben azonban a kérdés sokkal sikeresebb megoldást nyert 

 Azok a nagy eredmények, amelyeket a madárjelölési kísérletek révén 

 mindenütt elértek, arra indították dr. Jägerskiöld tanárt, a göteborgi 

 múzeum állattani osztályának őrét, hogy Svédországban is megszervezze 

 a madárjelölést. IQll nyarán történtek az első jelölések és pedig sze- 

 rencsés választással épen a gatyás ölyvből is tekintélyes számú példányt 

 gyűrűzött meg Kihlén G,, a nevezett múzeum preparátora. Összesen 

 76 fiókát gyűrűzött meg, dacára annak, hogy ez a gyűrűzés korántsem 

 tartozott a könnyű feladatok közé, mert a gatyás ölyv rendesen a leg- 

 magasabb fákra rakja fészkeit. A jelölési állomás Kiruna környéke,, 

 a Lappföldnek Svédországhoz tartozó részében, közelítőleg a sarkkörön. 



Eddig ezekből a példányokból meglehetős sokat találtak a téli 

 szálláson, a legtöbbet Németországban, egy részüket Ausztriában és 

 Oroszországban, a legdéliebbeket pedig Magyarországon. Nálunk eddig 

 4 példány került kézre és pedig az elsőt 1912 március 22-én Sövény- 

 házán, Szeged mellett, a másodikat 1Q14 március 5-én Enyingen, 

 a Balaton közelében, a harmadikat 1914 március 16-án Boldogkővár- 

 alján, Abaujtorna megyében, a negyediket pedig, amely 1912-ben jelöl- 

 tetett, 1913 március 14-én Bizovácon, Szlavóniában, Eszék közelében 

 ejtették el. Eddig ez a legdélibb előfordulási hely. 



Látható ebből, hogy a lappföldi gatyás ölyvek elég gyakran láto- 

 gatják hazánkat s így egyáltalában nem valószínűtlen, hogy megfigye- 

 lőink kezébe is kerül majd belőle. Mindenesetre szükségesnek tartom 

 fölhívni rájuk a figyelmet, de hangsúlyozottan nem azzal a szándékkal, 

 hogy a gatyás ölyvek üldöztetése és lövetése révén jussunk az adatok- 

 hoz. Hiszen enélkül is elég sok pusztul belőlük. Van rá adatunk, hogy 

 egyetlen község közelében egy téli szezonban több mint 30 példány 

 esett áldozatul a strychninnek, a héjakosárban is gyakran megfogódik, 

 azonkívül minden vasárnapi puskás is a szelíd, sokszor túlbizalmas 

 gatyás ölyvben akarja a maga ((5ßs»-at elejteni. Ha az ilyenek között 

 akadna gyűrűs példány is, úgy mindenesetre mulasztás volna, illetékes 

 helyre el nem juttatni az értesítést. 



A gatyás ölyvet a M. Kir. Ornithologiai Központ rengeteg egér- 

 pusztítása alapján hasznos madárnak minősíti s ez az eljárása fedi a 

 vadászkörök túlnyomó nagy részének felfogását is. Érdekesnek tartom 

 erre vonatkozólag Boksay György uradalmi főerdész úr nézeteit közölni, 

 amelyeket az Enyingen elejtett gyűrűs gatyás ölyv bejelentése alkalmá- 

 val nyilvánított. Levelének idevágó részlete a következő: 



«Ősszel elég szívesen látott vendégünk, mert sohasem észleltem^ 

 hogy kárt tett volna az apró vadban, kivéve, amidőn beteg vagy seb- 

 zett nyulat attakiroznak s azt le is vágják. Ez azonban nem írandó fel- 

 tétlenül rovásukra. Ősszel és télen szemtanúja voltam akárhányszor,. 



