KISEBB KÖZLEMÉNYEK 349 



hogy a nyúl megpofozza, a fácánkakas neki ugrik, ha föléje vág, a télen 

 pedig láttam, amidőn egy csapat fogolyra leereszkedett, 3 — 4 fogoly 

 föléje és köréje került s úgy verték szárnyukkal. Aztán tovább szállt. 

 Tavasszal azonban üldözöm, mert a fianyúl és az ürge között nem ismer 

 különbséget és kárt tesz, néha nagy kárt.» 



Nézetem szerint azonban ez a tavaszi kártétel is csak kivételes 

 esetekben lehet nagyobbméretű, mert hiszen a zöme március végén 

 már eltávozik tőlünk s így csak igen rövid az az idő, amely alatt érzé- 

 keny károkat okozhat. Úgy látszik azonban, hogy Boksay fentvázolt 

 nézetei a vadászkörökben mindenfelé el vannak fogadva, mert eddig az 

 összes gyűrűs gatyás ölyvek, melyek Magyarországon kézrekerültek, 

 mind március havában lettek elejtve, tehát a károsító időszakban. Vagy 

 talán csak a véletlen következménye ez a feltűnő jelenség? 



Schenk Jakab. 



A hajnalmadár (Tichodroma muraria L.) Zalamegyében. Madárvilá- 

 gunk ez ékessége ősszel és gyenge teleken a téli hónapokban is, néha 

 itt-ott a síkságban, helységek épületein jelentkezik. Zalamegyében való 

 előfordulásáról mindeddig csak egy adat állott rendelkezésemre, még 

 pedig az lQ12-ik évből, amikor október 12-én fiam a Badacsony ormá- 

 nak a legremekebb részén, a «Kőkapu» várromszerű bazaltoszlopain 

 látott egy példányt. 



F. é. január 15-én a megyében való újabb előfordulásáról kaptam 

 hírt, amennyiben a madárvilág lelkes ápolója és barátja, Barcza Lászlóné 

 értesített, hogy Csabrendeken január 13-án, földszintes kastélyuk ablak- 

 párkányán, alig 3 méter magasságban, megpillantott egy hajnalmadarat, 

 mely szökdécselve kúszott föl a falon és a tetőn át a túlsó oldalra s 

 azután elszállott.i 



Kőszeg, 1917 február 27-én. Chf.rnel István. 



Nisaëtus fasciatus (Vieill.) újabb hazai előfordulása. Ennek a nálunk 

 igen ritka madárfajnak egy igen szép c/" példányát találtam meg Hrabár 

 Sándor ungvári főgimnáziumi tanárnak szép ragadozómadárgyüjtemé- 

 nyében. Ezt a példányt Hrabár Fejérmegyéből, Kajtorszentivánról kapta, 

 ahol 1906 szept. 2. körül lőtték. A fiatal c/'-nek hossza 67, szárnya 46 cm. 

 hosszú volt, röpterjedelme pedig 152 cm. Gyomrában két gyík volt. 



A példány teljesen typikus o^, amely a spanyol typikus példányok- 

 kal tökéletesen megegyezik, amiről magam meggyőződtem, mert HrabáR- 

 nak eredeti spanyolországi Nisaëtus példánya is van. 



Miután ez a faj eddig csak egyszer fordult elő hazánkban és pedig 

 1903 április 29-én Mosorin mellett, Bácsbodrogmegyében, ez a második 

 hazai példány. Dr. Nagy Jenő. 



1 Azóta értesültem, hogy ezt a példányt febr. 17-én le is lőtték. 



