KISEBB KÖZLEMÉNYEK 359 



Szeptember 19. 1889 Fiume dto. 



Január 21. 1890 Fiume dto. 



Aug. 28. — Szept. 1. — Nov. 1. 1890 Fiume dto. 



Szeptember 30. 1906 Fiume. Dr. Rössler E. lovj. o radu hrv. ornit. 

 Centr. 1906. Glasnik XIX. 



1900, 1901, 1903 Zengg. Marék Ornithologisches aus Zengg II.— IV. 

 Glasnik XII., XIII., XV. 



Ezeken kívül még Fritsch is állítja, hogy Délmagyarországon 

 fészkel (Die Vögel Europas), de ő csak Baldamus adatát ismétli, éppen 

 úgy mint a hogyan az későbben más müvekben is megtörtént. 



Nagyon föltűnő, hogy ily ritka és gyér előfordulás mellett ez a 

 madárfaj 1847-ben a Fehér Mocsáron fészkelt volna. Az adatot, a mely 

 BALDAMUS-tól, a kiváló oologustól származik, nem lehet egyszerűen téve- 

 désnek minősíteni, mert hiszen teljesen valószínűtlen, hogy Baldamus 

 a meghatározásban tévedett volna s azonkívül is a fészkelést nem az 

 előfordulás időpontja alapján állapította meg, hanem kifejezetten azt írja, 

 hogy ennek a fajnak fészkét és tojását találta. E fölött tehát nem lehet 

 egyszerűen napirendre térni, mint Mojsisovics-nak ugyancsak fészke- 

 lésre vonatkozó adata fölött, a mely PpENNiGBERGER-től később már 

 többé meg nem erősített bemondásán alapul. Pfenniqberger ugyanis 

 Dr. Rössler E. A bellyei Rétmuzeum (Aquila XV. 1908 p. 207.) czímű 

 cikkéhez írt bevezetésében kiterjeszkedik a ritkább madarakra is, de a 

 szerecsensirályt ezek között egy szóval se említi. Mindazonáltal Baldamus 

 adatai alapján a fészkelést szintén csak abban az esetben lehetne bebizo- 

 nyítottnak venni, ha megvolnának a tojások is. Minthogy ezek nemcsak 

 mint bizonyítékok volnának nagyértékűek, hanem egyúttal mint Baldamus 

 magyarországi gyűjtéseinek emlékei és ereklyéi is, megkíséreltem hol- 

 létük kinyomozását, hogy esetleg a M. K. Ornith. Központ gyűjteménye 

 számára is megszerezhessük. Megjegyzendő, hogy abban a tojásgyüjte- 

 ményjegyzékben, melyet Baldamus egy 1847 szept. 16-án keltezett 

 PETÉNYi-hez intézett levélben közölt, a szerecsensirály nincs fölemlítve 

 és pedig azért, mert Baldamus, a mint az közleményéből kitűnik, a 

 helyszínén látásból nem ismerte föl a fajt s csak az anyag földolgozása 

 alkalmával a tojások alapján határozta meg a faj azonosságát. 



A tojások hollétét sajnos, nem sikerűit kinyomozni, daczára annak, 

 hogy ScHALOW Hermann tanár űr, intézetünk tiszteletbeli tagja, a ki a 

 madártani történetírás és irodalom terén elismert elsőrangú szaktekintély, 

 tőle telhetőleg mindent elkövetett, hogy a Baldamus hagyatékban azok- 

 nak a nyomára jusson. Ebben a tárgyban hozzám intézett levelei a követ- 

 kező adatokat tartalmazzák Baldamus gyűjteményének sorsáról: 



A gyűjtemény egy része annak idején Dr. Hollandt braunschweigi 

 ügyvéd kezére került, a maradékot több felé fölosztották. Így pl. Schlüter 



