KISEBB KÖZLEMÉNYEK 361 



Rendesen 10 — 14 darab volt egy-egy rajban. Ezek legnagyobb része 

 fiatal volt, amit nemcsak a halvány, fakó tollazatúk, hanem kevésbbé 

 ügyes mozdulataik és még nem teljesen kifejlődött farktollaik is elárultak. 



így tehát ezek feltétlenül alegközelebbi környékfenyveseiben költöttek. 



Ilyen nyírfában élősködő, legnagyobbrészt fiatalokból álló csapa- 

 tokat találtam nemcsak a falvak közvetlen környékén, hanem bent a fal- 

 vak élénkforgalmú utcáin is. így Fenyőháza sétatereinek s kertjeinek 

 nyírfáin nap-nap után megfigyeltem ez ügyes tornászokat. 



Megbízható helyről nyert bemondások alapján a csíz a magasab- 

 ban fekvő fenyves régióban nyáron állandó madár itt Liptóban. Egy 

 értelmes erdővéd, kiről bizonyságot szereztem, hogy ismeri a csízét, 

 azt is látta, hogy egy pár csíz tavasszal füvet és mohát gyűjtött fészek- 

 építéséhez. 



Ahol tehát nyáron találkozunk velük a hegyvidéken, biztosra vehet- 

 jük, hogy ott a környéken, a fenyő régiójában költ is. i Ok maguk azon- 

 ban akkor, amikor nincsenek rajokban, tudniillik a költés időszakában, 

 annyira eltűnnek a fenyvesekben s a kis fészkük, mely jó magasan zöld 

 mohával vagy zuzmóval körülfonva, teljesen beleolvad a fenyvesek sötét 

 lombsátorába, oly nehezen található meg, hogy nem csoda, ha a néphit 

 azt tartja, hogy a csíz bűvös kövecskét tesz a fészkébe, amelytől ez lát- 

 hatatlanná válik. ^^ ^^QY j^^^ 



A fenyőrigó újabb fészkelése hazánkban. A fenyőrigó első hazai fész- 

 kelését Molnár Lajos állapította meg Molnaszecsődön, Vasmegyében^ 

 1901-ben (Chernél 1. : «A fenyőrigó fészkelése Magyarországon» Aquila,^ 

 VIII., 1901. p. 291). A második fészkelési esetet dr. Greschik Jenő ismer- 

 tette («Turdus pilaris L. előfordulása», Aquila, XIV., 1907. p. 338). Ezen 

 alkalommal a fenyőrigó Lőcsén, a Szepességben fészkelt, 1906 nyarán. 

 1915 május 24-én egy Tátraháza (Szepesmegye) melletti erdei fenyves- 

 ben két fenyőrigófészket találtam. Ez a kis fenyves észak felől kaszáló- 

 val határos s egyik 20 cm. vastag, szélső fája 6 méter magasságban vil- 

 lásan nőtt. Ebbe a villába építette fészkét az egyik rigópár, tehát tel- 

 jesen szilárd alapra. A másik pár ellenben csak karvastagságú, tehát 

 igen hajlékony és a szél által nagyon is erősen ringatott fenyőfácska 

 koronájába rakta a fészkét, 1 1 méternyire a földtől s csak egy méternyire 

 a fa csúcsa alatt, de közvetlenül a töve mellé. 



Mind a két pár, amint veszélyt sejtett, azt szarkahangra emlékez- 

 tető cserregéssel jelezte és nagyon idegesen viselkedett. Ha varjú repült 

 el a fenyves fölött, annak figyelmét folytonos cserregéssel magukra von- 

 ták s addig röpködtek körülötte, amíg csak 50—60 méterre nem távo- 



1 A csíz fészkét és tojását eddig Magyarországon még nem találták meg s addig 

 a fészkelését sem lehet bebizonyítottnak venni. Szerk. 



