KISEBB KÖZLEMÉNYEK 363 



A halászcsér táplálékát a közfelfogás szerint csak a víz felszínén 

 lévő apró és nagyobbára értéktelen halfajok alkotják. Ezzel szemben 

 ^zt tapasztaltam, hogy ez a falánk kis halrabló még az angolnát is 

 megfogja. 



A hódmezővásárhelyi artézi kutak fölös vizét levezető csatornájá- 

 ban az 1890-es évek elején Hamburgból hozatott angolnákat telepítet- 

 lek és pedig jó sikerrel, mert 1898-ban már 37 centiméteres példányo- 

 kat is fogtak belőle. 1896 július 2-án egy frissen lőtt halászcsér gyom- 

 rában sok meg nem határozható halmaradék mellett még egy jókora 

 angolnának a fejét és úszonydarabjait találtam, világos bizonyítékául 

 ^nnak, hogy ez a halászcsér még késő este is vadászott, amikor az 

 angolna táplálkozás céljából feljön a vízfenékről. bodnár Bertalan. 



A nádirigó a kertekben. A nádirigó a nádasok typikus madara. Ahol 

 azonban csak kisebb nádasok vannak s ezek szorosan összefüggnek és 

 érintkeznek a bokros, ligetes helyekkel, kukorica- és búzaföldekkel, vagy 

 gyümölcsösökkel, ott sokszor elhagyja a nádast s élelmét ez utóbbi 

 helyeken szerzi be. Gyakran látni őt a búzában vagy kukoricában, avagy 

 a liget bokrai közt poszátamódra bogarászni. Főleg a fiókanevelés ide- 

 jén teszi ezt, amikor több száz lépésre is eltávozik a nádastól s így a 

 fák között fogott zsákmányával néha elég nagy utat kell a fészkéig 

 megtenni. 



Az elmúlt nyáron nemcsak hogy naponta megjelentek a Ferenc- 

 csatornától körülbelül 350 lépésre fekvő kertemben a nádirigók, ahol a 

 bokrokon és gyümölcsfákon kutattak, természetesen némán, hang nélkül, 

 hanem az egyik később még egy anyányi repülős fiókáját is elhozta 

 magával, amelyik azután a fogott zsákmányt mindjárt ott a helyszínén 

 elfogyasztotta. Úgy az anya, mint a fióka, közelre bevártak, egyáltalán 

 nem féltek. 



Nemcsak hogy különös, hanem szép látvány is, amikor ez a bok- 

 rok és fák között szokatlan madár, mint valami óriási poszáta vagy füle- 

 mile szedegeti a bogarakat. ^^ ^^^^ j^j^^ 



Adalék a hazai madárvonulás kisérleti megfigyeléséhez. Még mielőtt 

 hozzáfogott volna intézetünk a madárvonulás kisérleti megfigyeléséhez, a 

 gyűrűvel való jelölés módszeréhez, egyesek ötletszerűen és inkább kíván- 

 csiságból, mint tudományos célzattal itt-ott már megpróbálkoztak a 

 kezük ügyébe kerülő vonuló madarak megjelölésével. így 1904-ben néhai 

 Karmosv Vince kőszegszerdahelyi plébános is az említett év szept. 

 19-én a plébániában kikelt füsti fecskék közül két fiatalt, nyakukra 

 kötött zöldselyemzacskóval látott el s a zacskóba cédulát helyezett követ- 

 kező versikével: 



