IRODALMI ISMERTETÉSEK 373 



utóbbi madarakkal való kísérletezés ugyanis azért vált szükségessé, mert 

 Hess éppen a madarak kékvaksága miatt valószínűtlennek tartotta, hogy 

 a kéktollazat a madarak díszszinezésénél szerepet játszhat. Sajnos, a spek- 

 trumban és a színes üvegeken átszűrődött fényben végzett etetési kísér- 

 letek ezeknél a madaraknál nem voltak alkalmasak színérzékük megálla- 

 pítására. A kísérletek folyamán ugyanis kiderült, hogy ezeknél a mada- 

 raknál más tényezőket, mint a szokatlan környezetet, a kék, idegen ele- 

 delt nem oly könnyű a látóérzék mellől kikapcsolni, mint a tyúkoknál. 

 Magam még egy különösen zavaró körülményt szeretnék fölemlíteni, 

 azt t. i., hogy egy Ararauna, miután hozzászokott, hogy napraforgó mag- 

 ból álló eledelét nyelvével tapogatva megkeresse, teljesen elsötétített 

 szobában is, nyelvével végig tapogatván az asztalt, ráakadt erre az ele- 

 delre. A tapintóérzéknek tehát e természetellenes föltételek között nagy 

 szerep jutott. Ennélfogva a díszszinelmélet számára sem sikerült kísérleti 

 alapot teremteni. 



A kísérletek a tyukokkalazonban ÜESS-szel szemben arra az eredményre 

 vezették a szerzőt, «hogy a tyúkok színérzéke hasonló vagy megegyező 

 a normálisan színérzékeny emberével». Hess eredményei psychikai jelen- 

 ségek zavaró hatására vezethetők vissza. Az idegen környezet és a ma- 

 daraknak szokatlan kék eledel annyira befolyásolja ezeknek az állatok- 

 nak a viselkedését, hogy úgy tűnik föl, mintha a kék sugarak a nappali 

 madárszemre nem volnának színhatással. A szerzőnek sikerült lassanként a 

 tyúkokat kékre festett eledelhez szoktatni. Ebből és kék és szürke magvak- 

 kal való kísérleteiből kitűnt, «hogy a spektrum rövid hullámhosszú sugarai 

 nemcsak világossági értékűkkel, hanem színértékükkel is hatnak». A tyúkok- 

 kal való további kísérleteivel (színtelen magvak színes környezetben) azt 

 is sikerült kimutatnia, hogy e madarak a kék szint nemcsak más színek- 

 től, hanem a szürkének a fekete és fehér szín között fekvő árnyalataitól 

 is meg tudják különböztetni. 



A munka második része systematikai és embryologíai vizsgálatokat 

 tartalmaz a madárretina színes olajgolyóiról. Közeli rokon nappali mada- 

 rak recehártyája csapocskáinak olajgolyóí szinre és eloszlásra nézve meg- 

 egyeznek. A megvizsgált ragadozó madaraknak három, a tyúkoknak öt 

 különféle fajtájú olajgolyójuk volt. Kor- és nembeli különbségek felnőtt 

 állatokban nem voltak észlelhetők. Az olajgolyók működéséről az eddigi 

 vizsgálatok alapján még nem mondható határozott vélemény. Ez a mű- 

 ködés valószínűleg a madarak színtmegkülönböztető képességével függ 

 össze. Halavány zöldes olajgolyókat a szerző tyúkembryókban már a 10. 

 költési napon észlelhetett, míg Schultze M. ezeket csak a 17., 18. 

 napon mutathatta ki ; a különféle színekre való differenciálódás a 17. 

 napon következett be. De fölemlítendő, hogy az olasz- és wyandotte- 

 rassz tyúkjai megfelelő költési fokozataínak összehasonlításánál az olaj- 



