386 IRODALMI ISMERTETÉSEK 



A hermosiomidae új családot Rovereto a Phororhacidae család 

 mellé állítja és törzsfejlődésüket a következőképen fogja fel: 



A recens Cariama genus őse a felső pliocaenben (Hermosense) 

 a Hennosioniis genus, az alsó pliocaenben (Araucanense) a Procariama 

 genus, az oligocaenben (Santacruzeno) pedig a Pelecyomis genus. Ezzel 

 egykorú a Plwrorliacos genus, fiatalabb pedig az alsó pliocaenben 

 (Araucanense) fellépő Prophororliacus genus. dr. LaíMbrecht Kálmán. 



' Jaekel, 0. Die Flügelbildung der Flugsaiirier und Vögel. — Anat. 

 Anz. Bd. 48. No. 1. 1915, p. 1 — 19. 6 Abbild. 



A kiváló palaeontologus tanulmánya első részében a Pterosauriusok 

 szárnyának, másodikában a madarak szárnyának morphologiáját tárgyalja. 

 A madarak szárnycsontjainak értékelését illetőleg két nézet áll egymással 

 szemben. Az egyik nézet képviselői a mai madarak csökevényes ujjait I — 111.- 

 nak, a másik nézet hívei 11 — IV.-nek vallják. Mindkét felfogás a repülő Sau- 

 riusok kézvázából indul ki. Jaekel szerint azonban a madárszárnyat illető- 

 leg nem a Pterosaurius-ok, hanem a Dinosauriusok adhatnak felvilágo- 

 sítást. Szerinte a Sieglbauer által pisiforme-mk értelmezett kicsiny cson- 

 tocska a Dinosauriusok csökevényes utolsó ujjának felel meg. 



Jaekel szembehelyezkedve a Humphry, Owen, Norsa, Leiqhton, 

 Mehnert, Hurst és Sieglbauer felfogásával — akik a mai madárszárny 

 ujjait 11 — IV.-nek veszik — az ujjakat I — lll.-nak tekinti és a következő- 

 képen értelmezi : a legnagyobb ujj a második, a mellső radiális az első, 

 a hátsó ulnaris a harmadik. A distalis kéztőcsontok (carpalia) ezekkel a kéz- 

 középcsontokkal (metacarpalia) egybeolvadtak, mint az Archaeopteryxnél, 

 ahol az első és második metacarpalen túl egy nagy darabbá nőttek össze. 



A madarak eredetéről is szólva, szerinte a madarak csakis trias- 

 vagy jura-kori Dinosauriusokból indulhattak ki, amelyek a Sterosauriu- 

 sokhoz hasonlóan kistermetű, fánlakó állatok voltak és szálló ernyős 

 állatokká fejlődtek. Dr. Lambrecht Kálmán. 



Sciater, W. L. The (^Mauritius Heny> of Peter Mundy. — Ibis 1915. 

 316 319. Fig. 1. 



Abból az alkalomból, hogy a Hakluyt Society kiadni készül Peter 

 Mundy XVII. századbeli világutazónak (1596—1667) kiadatlan útleírásait, 

 Sclater közli az utazónak a Mauritius sziget ornisát tárgyaló sorait. 



P. Mundy 1633/4 és 1638-ban járt Mauritius szigetén és a madár- 

 világ tagjai közül megemlékezik művében a dodoról (Didus ineptus) és 

 a sokat vitatott «Mauritius Henw-ről. Az utóbbit rajzban is közli, amely- 

 nek alapján kitűnik, hogy Mundy a mauritiusi tyúk alatt az újabb idők- 

 ben kihalt Aphanapteryx Broekii ScHLEOEL-t érti. 



Dr. Lambrecht Kálmán. 



