NECROLOGUS 391 



tevékenységét. A sors máskép határozott. Elesett hazájáért a nehéz kár- 

 páti harcokban 1Q16 októberében. Halála érzékeny veszteség a német 

 faunistikára és a KoENiG-múzeum további kialakulására. A Magyar Királyi 

 Ornithologiai Központ hűségesen őrzi emlékét. dr. Qreschik Jenő. 



Kocyán Antal. 



1834—1916. 



82 éves szép kort érve, 1916 december 22-én Mokrágyon, a vad- 

 regényes Árvamegyében, örök álomra hunyta szemeit Kocyán Antal, 

 intézetünk rendes megfigyelője, majd 1896 óta levelező tagja. Az árvái 

 uradalomnak nyugalmazott alerdésze, egyszerű férfiú volt, de szemei az 

 ő kedves erdeinek emlőseit és madárvilágát élesen fürkészték, szive pedig 

 melegen dobogott, mint minden olyan emberé, ki életét a természet 

 kebelén tölti el s a nagy világ zajától távol áll. Különösen Árvamegye 

 és a Tátrahegység emlős- és madárfaunájának vizsgálatával, a madár- 

 vonulás megfigyelésével örökítette meg nevét. Oravicán, majd Zube- 

 recen állomásozván 1910-ig, évenként küldött intézetünknek jelentést a 

 tavaszi madárvonulás lefolyásáról, de már előbb is, a Tschusi lovag által 

 szerkesztett évi jelentésekben, melyek az osztrák-magyar megfigyelők 

 feljegyzéseit tartalmazták, találkozunk nevével. 



Legjelentősebb műve a bécsi madártani egyesület közleményeiben 

 1883-ban jelent meg (VII. évi, 169—170, 186—190, 230—236. 1.): «Die 

 Vögel der Nord-Tatra» címen. A Tátra sas-fajairól a dr. Madarász Gyula 

 szerkesztette «Zeitschr. f. d. ges. Ornithologie» 1884. évfolyamában 

 (70—72. 1.) mondta el észleleteit, a gatyás csuvikról pedig az «Ornith. 

 Jahrb.» 1891. évfolyamában (250—251. 1.) s ugyanitt közölt madártani 

 adatokat a Tátrahegység északi részeiből («Orn. Jahrb.», 1893.35—36. 1.). 



A Budapesten tartott II. nemzetközi ornithologiai kongresszus elő- 

 készítő munkálatainak során 1890 jan. 19-én folyt le az a nevezetes gyű- 

 lés, mely összehozta az ország szivében szakunk vidéki művelőit s a 

 madárvonulás nagyszabású megfigyelését országos hálózaton elhatározta. 

 Ezen a gyűlésen Kocyán is megjelent és készségesen vállalta a feladatot, 

 hogy a tavaszi vonulás megfigyelésével lakóhelye, Zuberec táján kiveszi 

 részét a munkából. 



Ez egyetlen alkalommal jelent meg körünkben, egyébként erdeit 

 nem igen hagyta el. Érdemeit tetézte azzal is, hogy mint kiváló prae- 

 parátor nagyban hozzájárult az Árvavárában elhelyezett madárgyüjte- 

 mény gazdagításához, úgy a felkai «Tátramúzeum» gyarapításához. 



Hálás kegyelettel helyezzük sírjára az elismerés cserfagallyát! 



Budapest, 1917 január 24-én. 



Chernél István. 



