16 S. A. Sexe. 



taget, at de imaginære Størrelser ere blotte Reguings- 

 former, som taales i Mathematiken, fordi de i visse Til- 

 fælde lede til reelle Resultater. Noget Lignende be- 

 mærker Hr. Drobisch i den ovenfor citerede Mittlieilung. 

 Han siger nemlig: „Die Wichtigkeit der imaginären Grös- 

 sen für die Analysis wurde nun swar von Eule r und 

 andern grossen Analysten vollständig erkannt, und ihr 

 Algorithrmis systematisch ausgebildet; sie wurden jedoch 

 immer nur als Rechnungsformen betrachtet, die, an sich 

 ohne reelle Bedeutung, diese erst durch solche Verbin- 

 dungen erhielten, bei denen das Imaginäre wieder ver- 

 schwindet,, sie wurden nur um dieser aus ihnen abzulei- 

 tenden Folgen willen als gültige Grössenformen angesehen; 

 eine Ansicht, die schon Leibniz aufgestellt hatte." Heller 

 ikke heri formaar jeg at see nogen Løsning af Knuden, 

 medmindre Meningen skulde være: 



Det er kun en Illusion, at man gjør Kvadratroden 

 af ( — A) til Gjenstand for arithmetiske O^Derationer; det 

 er ogsaa en Illusion, at man bruger samme som Instru- 

 ment i dem. Hvad man gjør til Gjenstand for Opera- 

 tionerne og hvad man bruger som Instrument, er ikke 

 Kvadratroden af ( — A), men det under Rodtegnet 

 staaende virkelige, substantielle ( — A), hvilket man 

 gjør paa en saadan Maade, som Rodtegnet medfører, 

 og hvilket man kunde gjøre med samme Følger, om 

 Rodtegnet ikke var der. Behandhngs- og Benyttelses- 

 maaderne af det under Rodtegnet staaende ( — A) ere ikke 

 udledede, men de ere op fund ne. Deres Gyldighed 

 beror ikke paa Beviisligheder angaaende deres Herkomst, 

 men deels umiddelbar paa deres egen logiske Tænkelig- 

 hed, deels middclbar paa det Vidnesbyrd, som Virkelig- 

 heden afgiver om dem, idet den har Forbindelser mellem 



