— 93 — 



stigelige Vægge og besynderlig formede, spidse, næb- og 

 pyramidelignende Toppe, ofte flere tusinde Fod op over 

 Snegrændsen. De fleste af Jotiinfj eldenes Tinder ere høiere 

 end 6000', og nogle af de høieste, de 7—8000' høie Skaga- 

 stølstinder, ligge kun IV2 Mil i ret Afstand fra Lysterfjorden. 

 Naar man betragter Horungerne fra Lystersiden f. Ex. 

 fra Oscarsvarden paa Sognefjeldet, ser man tydelig, at de 

 danne 3 nogenlunde parallele Grupper eller Rækker, der 

 skifles ad ved Bræer og Jøkler. Den østligste af disse 

 Kækker, Skagastølstinderne og Styggedalstinderne, er den 

 høieste, (Skagastølstinden selv 8100'). Dernæst kommer 

 den midterste, Dyrhaugtindens og Ringstindernes Række 

 (6500 — 7000') og endelig Berdalstinderne, der omtrent 

 ere 6000' høie. Ad en bred, for en Del snedækket og 

 temmelig jevn Skraaning kan man fra Dyrhaugen oven- 

 for Skagastølene uden mindste Fare naa op til den nord- 

 ligste Top paa Dyrhaugtindernes Ryg, henved 7000', og, hvis 

 man ikke er tilbøielig til Svimmelhed, kan man ogsaa uden 

 Fare naa frem til den 4de Tind i Rækken, der er lidt 

 høiere. Man vandrer her langs en skarp Kam, der allerede 

 paa den første Top ikke er bredere end 4 — 5 Skridt, men 

 som bliver smalere og smalere, og som tilsidst netop er bred 

 nok til at skaff'e sikkert Fodfæste. Paa denne Kam ligger 

 nu den ene spidse Tind bag den anden, adskilte ved smaa 

 sadelformede Indsænkninger. Tilhøire er der en af vilde 

 Urer dækket, steil Styrtning paa over 2000 Fods Høide ned 

 til Ringsbræen, en mellem Dyrhaugtinderne og Ringstinderne 

 liggende Bræ : tilvenstre er der en Styrtning, som ovenfra 

 synes at være næsten aldeles lodret. Denne Styrtning har 

 en Høide af henved 2000 Fod, og i Bunden af denne Af- 

 grund ser man Skagastølsbræen og ved Foden af den et 

 endnu i September med Isflag bedækket Vand, der ligger 



