— 118 — 



num og norvegicum, Epilobium alpinum, Veronica alpina, 

 Festuca ovina ß vivipara, Juncus trifidus, Oxyria, Saxifraga 

 Cotyledon, S. cæspitosa cum ß grønlandica, S. aizoides, 

 Alchemilla alpina og Bartsia alpina. Dette kun som et 

 Exempel ; jeg har fundet ganske lignende Forhold ved alle 

 andre af mig besøgte Bræer. 



At Jøklerne i de senere Tider have trukket sig tilbage, 

 kan man se af de vidtløftige Morainer, som omgive dem og 

 af Vegetationen paa disse. Nærmest under Bræen er San- 

 det og Grushobene i 20 — 30 Skridts Afstand fra Isen uden 

 Spor af Vegetation. Men eftersom man fjerner sig fra 

 Bræen, tiltager Vegetationens Frodighed i samme Grad som 

 den Tid, hvori Terrainet har været blottet for Is. Man 

 støder her omtrent paa de samme Belter, som man møder 

 ved at stige ned ad Fjeldene. Først vise enkelte Moser sig; 

 dernæst kommer en Skare af de ovenfor nævnte Alpeplan- 

 ter blandede med en Del Lavlandsarter ; derpaa begynder 

 et mere og mere frodigt Vidiekrat, indtil man endelig i et 

 Par hundrede Skridts Afstand fra Bræen kommer til Træ- 

 grændsen (i Regelen dannet af Birk og Graaor). 



Paa dette Sted vil jeg ogsaa omtale Vegetationens Ud- 

 vikling i Kanten af de ved Sneskred opdyngede Snefonder, 

 som man ikke sjelden finder i de vildere Dele af indre Sogn. 

 I Slutningen af August 1865 laa ved Bojiim i Fjærland 

 en saadan Snefond igjen kun faa Skridt fra og faa Fod 

 over Søen. Omkring denne Fond gjennemvandrede jeg i et Par 

 Snese Skridt de 4 Aarstider lige fra Fondens Vinter til den 

 fuldt udviklede Høstvegetation lige i Naboskabet. Nærmest 

 i Kanten af Fonden var Jorden endnu (den 19de August) 

 ganske sort, og kun bladløse Vidier og neppe synlige Skud 

 af de fleraarige Planter viste sig. Et Par Skridt derfra 

 blomstrede Equisetum arvense, og Viola palustris stod i Knop, 



