— 122 — 



planters Opstigen, saaat disse synes at stige høiere paa 

 Skiferne end ellers. Man vil af Floraen se, at jeg har 

 enkelte usædvanlig høie Grændser for Lavlandsplanter fra 

 Storaskaret i Vig og Ravnanaasi i Urland. Anthvllis Vul- 

 neraria har jeg aldrig seet paa Fjeldene undtagen paa Ler- 

 glimmerskiferne i Storaskaret og paa ßavnanaasi: i Valders 

 gaar den ogsaa høiere paa Skiferne ved Helinstrandene end 

 andensteds ; Cotoneaster vulgaris synes ogsaa at stige 

 høiere paa Skiferne end ellers ; Silene maritima voxer om- 

 trent 4000' o. H. paa Ravnanaasi; Sedum acre gaar sam- 

 mesteds usædvanlig høit; i Storaskaret finder man Asple- 

 nium Trichomanes, septentrionale og ruta muraria, Veronica 

 Chamædrjs, Geranium Robertianum, Orobus tuberosus o. Fl. 

 høiere end ellers. 



Ingensteds paa Sogns Fjelde finder man en frodigere 

 Vegetation end i Vidieregionens og endmere i Birkeregionens 

 Lier. Under gunstige Forhold opnaar Græsset i dem en for- 

 bausende Frodighed. En stor Del*) fra lavere Egne stam- 

 mende Arter trives ypperlig og forekomme i stor Mængde. Den 

 egentlige Alpeflora findes mere ublandet i Sprækkerne af de 

 steile Klipper, især hvis Snevand risler ned og fugter dem. 

 De tørre og jevnere Fjeldskraaninger og Vidder, der uden 

 Sammenligning indtage det største Areal, har lie;esom Fjeld- 

 myrerne en lidet afvexlende Vegetation ; Vacciniumarterne, 

 Calluna og Empetrum optræde paa de tørre Steder i stor 

 Mængde og dække store Strækninger. I Vidieregionens øvre 

 Del tiltage Lavarterne i Hyppighed i Forhold til de andre 

 Planter i kjendelig Grad, og de tørre Heier ere i denne 



*) En Fortegnelse over Charakterplanterne i de subalpinske Lier 

 findes i Tabel IV. Med faa Forandringer kunde den ogsaa 

 gjelde for Vidielierne. 



