^ 184 — 



Søen og Dalbunden med Et stige til betydelige Høider, er 

 Furen naturligvis sparsom og forekommer kun enkeltvis. 

 Derimod danner den temmelig betydelige Skove i de Egne, 

 hvor Dalene ere bredere og Fjeldene mindre steile, i indre 

 Sogn f. Ex. i Kaupanger, Hafslo, ved Lyster- og Aardals- 

 fjorden, i Vettismorken i Aardal, i Justedalen, samt mange- 

 steds i ydre Sogn. Ved Evindvig er den allerede sjel- 

 den og i Skjærgaarden saa jeg ikke Spor af den. An- 

 gaaende dens nuværende og forhenværende Høidegrændser 

 henvises til Tabellen Pag. 41 og til Pag. 46. Som et Cu- 

 riosum kan jeg anmærke, at jeg saa en liden Furebusk paa 

 Storhaugen i Sogndal omtrent 3600' sammen med Ranun- 

 culus glaciaîis L. 



232. Abies L. Granen hører i Sogn ligesom i hele 

 Bergen Stift til de store Sjeldenheder, og man kan snart 

 sagt tælle alle de Grantræer, der flndes i Sogn. Selv ha 

 jeg aldrig seet den voxende vild. Captein G. Munthe har 

 fortalt mig, at den voxer enkeltvis i Lysteralmindingerne 

 Ifølge Andres Beretning skal den ligeledes forekomme spar 

 somt ved Fresvig, samt enkeltvis i Offerdalen og Vettismor 

 ken i Aardal. I Frondalen i Urland skal der ogsaa have 

 staaet nogle faa (4 — 6) Graner, som nu ere huggede. Plan- 

 tet har jeg seet den ved ytre Kroken i Hafslo, hvor den 

 trives fortræffelig. 



TaiLiis L. 



233. baccata L. Sj. i de vestligste Egne. Jeg har 

 samlet den i Kleven ved Kraakevaag paa Sulen, hvor den 

 voxte sammen med Hex Aquifolium. Ifølge Andres Beret- 

 ning skal den ogsaa voxe i Aspegjelet sammesteds, paa Li- 

 fjeldets Vestside og Losneøen. 



