~ 309 — 



Ligesom begge disse Factorer maa antages at have begun- 

 stiget en ren arctisk Faunas Udvikling, maa man antage, at 

 en derefter indtrædende høiere Temperatur og større Salt- 

 gehalt af Havvandet har maattet virke hemmende paa det 

 arctiske Dyreliv og i Forening med Havstrømmenes foran- 

 drede Retning eudyderligere bidraget til at fortrænge de op- 

 rindelige Urbeboere. Hvad Havvandets forhøiede Tempera- 

 tur angaar, saa maa den første Indvirkning have yttret sig 

 deri, at de tidligere paa grundt Vand levende Former lidt 

 efter lidt søgte dybere ned, hvor Afvexlingerne i Tempera- 

 turen ere mindre følelige. Den første Forandring maatte 

 derfor spores i Littoralzonen, som inden forholdsvis kort Tid 

 maa have forandret sin Character fra arctisk til germannisk. 

 I de dybere Zoner har Forandringen gaaet betydelig lang- 

 sommere for sig, skjøndt den ogsaa her maa have skredet 

 sikkert frem, da Golfstrømmens Indvirkning ialfald ved Hav- 

 kysterne vistnok strækker sig meget dybt ned. I de dybe 

 Fjorde maa man som allerede anført antage, at Golfstrøm- 

 mens Indvirkning har været langt mindre følelig og hoved- 

 sageligt kun indskrænket sig til en om Sommeren høiere 

 Temperatur af de øvre Vandlag som Følge af det mildere 

 Klima. Dette har vistnok været tilstrækkeligt til allerede 

 meget tidligt at give Littoralzonen her dens germanniske 

 Character, men har forholdsvis mindre berørt de dybere 

 Zoner, hvor man endnu finder det arctiske Element stærkt 

 fremtrædende. De fra vore Høifjelde kommende Elve, hvor- 

 af saa mange udmunde netop i disse Fjorde, tjene baade 

 til at afkjøle de dybere Vandlag og til at forringe Havvan- 

 dets Saltgehalt her, og hidføre altsaa netop uogle af de 

 vigtigste Betingelser for det arctiske Dyrelivs Udvikling. 

 Medens vi derfor kun yderst sjelden og først paa de aller- 

 største Dybder kunne ved sydligere Havkyster opdage en 



