— 315 — 



den af Fjorden hævet sig, saa at Dybderne i Fjorden tid- 

 ligere maa have været langt betydeligere end nu. Et meget 

 paatageligt Bevis herpaa er Forekomsten ved Drøbak paa 

 ganske grundt Vand af store Masser af (nu rigtignok døde) 

 Oculina proliféra^ der ved vor øvrige Kyst først træffes i en 

 Dybde af 150 Favne. I Forbindelse med denne Hævning 

 af Bunden staar vistnok ogsaa det eiendommelige Forhold, 

 at man især i det Indre af Fjorden finder paa et forholds- 

 vis ganske ringe Dyb Sjødyr, der ved vor øvrige Kyst først 

 træffes paa langt betydeligere Dybder. Saaledes forekomme 

 ganske nær Christiania paa 20 — 30 Favne talrige Cumaceer 

 af Slægterne Diastylis^ Eudora^ Leucon, Campylaspis, der alle 

 synes at være ægte Dybvandsformer. Af Ostracoder fore- 

 komme her ligeledes mange, der ved vor øvrige Kyst først 

 optræde paa de allerstørste Dybder. Saaledes findes den 

 for de store Dybder saa characteristiske Ostracode Macro- 

 cypris minna (Baird) her lige op til 12 — 14 Favne og det i 

 temmelig betydeligt Antal. Tilsyneladende i Modsigelse her- 

 med staar Forekomsten af enkelte som litorale eller sub- 

 litorale bekjendte Dyr kun paa de største Dybder her i 

 Fjorden. Disse henhøre imidlertid alle upaatvivlelig til den 

 oprindelige arctiske Fauna og have rimeligvis i den glaciale 

 Tid ogsaa her i Fjorden levet paa ringere Dyb, hvorfra de 

 først paa Grund af den ved de forandrede physiske Forholde 

 indtrædende høiere Temperatur lidt efter lidt have søgt ned 

 til de dybere Steder. Nu ere, som i det Foregaaende vist, 

 disse dybere Steder ofte ved mellemkommende Tverbakker 

 fuldstændigt afstængte fra det udenfor liggende Havdvb, eller 

 danne isolerede Dybbassiner, hvorved der tilsidst er sat en 

 Grændse for deres videre Fremrykken; og man maa vel 

 derfor ogsaa for en Del netop i denne vistnok ogsaa for 

 andre Fjorde gjældende eiendommelige Formation af Bunden 



