om Eîdsvoldkilden. ïâ 



sjg: mod Öst. Det temmelig- jævne Laud falder af mod El- 

 ven, hvîsINîvcaii er betydelig- lavere end Landets ^ og* paa 

 denne temmelig bratte Sliraaning ligger Gaarden Eids- 

 voldbaliken , bvis Beliggenhed er ualmindelig smuk og 

 hvis Omgivelser höre til de yndigste Partier i Norge. 

 Veien over Eidsvold til Næs Præstegjeld gaaer lige over 

 Gaarden, som tillige er Skifte og Gjæstgivergaard. Fra 

 den temmelig store Gaardsplads forer en Trappe ned 

 til Kilden i den fornævnteHuulvei, som nu er forvandlet 

 til en Spadseregang for Brondgjæsterne. Fra selve 

 Brönden föres Våndet gjennem lufttætte Render til den 

 nærliggende Bröndsalon, hvor det springer frem fra Væg- 

 gen. I den Tilstand, hvori Våndet kommer frem af Le- 

 dcrörene i Bröndsalonen, har jeg underkastet det AnaT 

 lyse, förste Gang i Slutningen af Januar Irøaancd dette 

 Aar, efteråt det i nogen Tid havde været vedholdende 

 Frostveir^ anden Gang i Marts Manned, efter vedhol- 

 dende Töveir, og tredic Gang i Begyndclsen af Juli 

 Maaned, efter den ualmindelige Türke, som har udmerkelt 

 Vaaren og Sommeren 1842. 



De Melhoder, som jeg ved disse Analyser har an- 

 vendt for at bestemme Bestanddelenes quantitative Forhold, 

 ere de samme som de af Berzelius, Uose, Liebig og an- 

 dre Chemikcre ved Analyser af i^fineralvande anvendte, 

 og henvises i saa Henseende til de respective Lærebo- 

 ger. Ved at meddele J^Bagazinets Læsere Besultaterae 

 af denne min Undersogelse, undlader jeg imidlertid ikke 

 at angive Analysens Gang, og^ saavidt muligt fuldstændi!- 

 gen at beskrive de anstiliede Forsög og de derved er- 

 holdte Resultater, hvoraf dette Mineralvands chcmiske 

 l^genskaber fremlyser. 



