om den varme Blæsts EfTect 55 



staaede Nytte vel neppe kan være at Tale om den for- 

 holdsm æssig^ ubetydelig^e Varmemæng^de, som 

 ved den opvarmcde Lufts Temperatur bliver tilfort Ov- 

 nen, saa er det a priori klart, at Grunden hvorfor den 

 varme Blæst i saa hoi Grad forög^er en Ovns Production, 

 maa lig^gpe inogetAndct, end i hiin Temperaturf oroçelse, 

 I Fö%c af dette Raisonnement har man nu anfört mangue 

 Aarsag'er, som skulde have hiin productforög^ende Virk- 

 ning^. Deriblandt t. Ex. en större Affinitet af opvarmet 

 end af köld Luft til Kullet 3 den större Pression, som 

 det samme Qvantum opvarmet Luft faaer ved Blæseind- 

 retning^en, end köld Luft ^ den opvarmcde Lufts forholds- 

 mæssig^ mindre Vanddampg^ehalt o. s. v. 



Först og^ fremst ville vi nu her undersöge, om den 

 Varmegrad, som den opvarmede Luft besidder (200 — 300*^ 

 C), virkelige er saa ubetydelige, at den ikke staaer i no- 

 g-et Forhold til Temperaturen i Ovnens Smcltcrum. Det 

 letteste og mest directe Middel hertil vilde unægteligen 

 være at maale Smelterummets Temperatur, og sammen- 

 ligne den med den af den opvarmede Luft. Men da dette 

 formedelst Mangelen af et paalideligt Pyrometer ei kan 

 skec ved et Forsögp, saa ville vi söge at udfinde det ved 

 Beregning» 



Det er et ved Rumfords og flere andre lagttageres 

 Forsög stadfæstet Factum, at 1 ^ Surstof, ved at for- 

 brænde til Kuîsyre med en til sit Qvantum svarende 

 Mængde chemisk reentKul, frembringer en Varmemæng- 

 de, som kan ophede 29i S Vand fra 0« til 100« Cel- 

 sius. 200 Vægtdcle Surstof behove 75 Vægtdele Kul 

 lor dermed at danne Kulsyre ved Forbrændingen. Til 

 1 ^ Surstof vil der altsaa udfordres ^^% = 0,375 W Kul, 

 og Forbrændingsproductet vil blive 1 ^ -f" 0/375 ^ = 



