64 Tk Scheerer 



som Temperaturens Hlaxîmum i en Masovn. Man kunde 

 nemljg- nu igjen tænke sig^ Kul, som var blevet oplicdet 

 til 2552^ C.5 0(j som ved Forbrændingen vilde faae en 

 cndnn liöiere Temperatur o. s. v. Man kunde da kan- 

 skee troe, at der ingen Græudse er for Varmegraden i 

 en Masovn. En saadan Grændse gives der alligevel vir- 

 kelig, og den nys anförte Temperatur er endog ganske 

 nær ved samme. Saasnart nemlig Kullet för Forbræn- 

 dingen er blevet saa meget opbedet, at det ved at for- 

 brænde ei udvikler en större Varmegrad end den, som 

 det allerede föi* liavdc, saa er Maximum-Grændsen op- 

 naact. Det klinger rigtignok besynderligt, at et Legeme 

 kan være saa bedt, at det ved Forbrændingen ei bliver 

 hedere. Men endnu mere besynderligt klinger det, og 

 er dog blot en Folge af det Anförte : at et Legeme kan 

 være saa bedt, at det ved Forbrændingen bliver boldere. 

 Enliver, som betænker disse tilsyneladende urimeligheder 

 nöiere, vil alligevel snart finde Grunden til samme. Be- 

 viset for disse to Sætningers Sandhed kunne vi let ud- 

 vikle af vore Formler. 



Skal nemlig et Legeme være saa meget ophedet, at 

 det ved Forbrændingen ei bliver hedere, saa vil dets 

 dertil nödvendige Temperatur kunne beregnes af Forme- 

 len II, naar der i den sættes p = T. Og herfor er der 

 jo aldeles ikke noget i Veien. Man finder: 



' 23,1 (^925 i + q) +76,0 2^\ 



For Kul og atmosphærisk Luft af 0^ bliver T = 

 2571^ C. Fölgelig naar ophedet almindeligt Træ- 

 kul forbrændcr i atmosphærisk Luft af almin? 

 delig Temperatur, saa er Maximum af den pa^ 



