Beskrivelse over en nye Delpliînart 123 



Holst besynderlîgt er det i Sandhed, at to saa storc^ 

 og alniindelîg-cii ved vore Kyster forekommende Dyrarter, 

 som Vaagehvalen og HvidsJkjævingcn, ikke tidligere ere 

 ])levne Nordens Zoologer bekjendtc. Eschriclit er uden- 

 tvivl den förste af Zoologerne, som med Bestcmthed har 

 ftnseet liiiii for e» særskilt Art, hvorfor jeg ogsaa fore- 

 slaaer at optage den i Syslemet under Navnet Balænop- 

 tcra Escbrichtii. Med Hensyn til den anden (Hvidskjæ- 

 vingen), da troer jeg ikke, at nogcn Zoolog derom bar 

 Lavt den ringeste Antydelse. 



Til Slutning vil jeg gjengive de Beretninger, som 

 bleve mig meddeelte af den meget oplyste og agtpaagi- 

 vende Mand, af hvem de 23 Hvidskjævinger bleve fangede 

 her i Fjorden i sidstafvigte Sommer. 



I en liden Bugt paa hans Eiendom, hvor der falder 

 godt Makrelfiske om Sommeren, ere Redskaber altid 

 paa den Tid beredte til at afstænge Bugten, naar en Stime 

 er loben derind. At Iser (Phocæna communis) komme 

 derind og blive fangede, hænder temmelig ofte. Der 

 holdes naturligviis godt Udkig i Makreltiden, og derved 

 opdagede man da ude i Fjorden en Flok Springere, som 

 syntes at tage Coursen henimod Bugten. Uagtet de da 

 vare J Fjerdingsvei borte derfra, vårede det efter Man- 

 dens Sigende blot et Öieblik, inden de vare inde i Bug- 

 ten. Denne Hurtighed og deres Störreise og Udseende, 

 som tydeligt kunde iagttages, da et Par af dem sprang 

 ud af Våndet, hvorved den hvide Tegning paa Siderne 

 især faldt i Oinene, overtydede strax Manden om, at det 

 ikke var forvoxne Iser^ som hans Folk ausaac dem for. 

 Med Ængstelse for, at hans Vad vilde sönderrives af 

 disse store, hurtige og kraftige Dyr, afstængede han 

 Bugten, og saae et Öieblik derpaa hele Flokken i piilsnar 



