132 Th. Scheerer • 



Kraft lig den, som har anordnet Aarernc i Marmor. I en 

 af disse Aarer fandtes et g-rönt Mineral indvoxet, som lignede 

 Sahlit. Ogsaa paa denne Holme forekom FriclionsslrihcPj 

 gaaende omtrent 1 samme Retning som paa den forrige. 



Meilem Brevig og Ringshohnene, paa den östre Side 

 af Frierfjorden 5 lidt söndenfor Salibodcn gjcnnembryder 

 en stor 4 à 5 Alen mægtig Grönstcengang Overgangs- 

 straterne, der her næsten ligge horizontale. Paa en hen- 

 imod 150' höi Klippevæg sees et Profil, som Fig. 5 angi- 

 ver. Man seer her, at Grönslecngangen, ved de store 

 Bjergmassers (a og h) Synkning er hieven forrykket to 

 Gange, a og ß ere store Sprækker, tildcels ganske aahne. 



1 kort Afstand vestenfor Stalhelle gaaer Grændsen 

 mellem Ur- og Overgangs-Formationen omtrent i INord 

 og Syd. Ogsaa paa delte Grændsepunkt optræde enriti- 

 ske Bildninger som Mcllemled mellem hegge Formationer. 

 Paa mange Steder synes det, som om de skikledc Ovcr- 

 gangshjergarter ligge regelrct paa Porphyren^ imidlertid 

 fandt jeg ogsaa et Sted, hvor dette ei er Tilfældct. Dette 

 Sted ligger paa Östsiden af Högcheien, et Bjerg, hvis 

 imdrc Deel hestaaer af Porphyr, og hvis övre Deel er 

 en leerholdig Kalksteen (Leerstcen). Her sees tydeligf^ 

 at den sidstes Skikter (i et lodret Profil), under en Vin- 

 kel af omtrent 45®, hlive afskaarne af Porphyrgrændsen. 

 — Hiin Icerholdigc Kalksteen indcholdcr paa det nævntc 

 Sted hlæreformige Druserum, hvis Vægge ere hesatle med 

 smaae, omtrent llnielangc Skapolithkrystaller. Ved nær- 

 mere ündersögelsc finder man, at Leerstenen indcslutter 

 her mange smaac Kalknyrer, i hvilke hine Skapolithkry- 

 stallcr ere indvoxede. Den kulsurc Kalk er nu tildecls 

 forvittret og udvasket, hvorved nogle Skapolithkrystaller 

 bleve slaacnde paa Druscrummcnes Vægge, medens tillige 



