Gcognostisk-mineralojjîslic Skizzen 137 



Aarpsystcm, gjcnncmsværmcr den graiiilisljc Gneis. Dccis 

 danner Cjergarïcn fuldkommcn sl.ar[)c Grændscr med Ert- 

 sen, o^ i saafald forekommer den sîdsfe meest slribc« 

 eller aarefürnii{> 5 decis împrpjjnere större nyrcformîgc 

 Erts-Masscr Sldestencn. î>og- er det ikke at næj;to, at 

 Magnet -Jernstcnens Hovedmasse i sin Heel lied vîscr 

 en vis tavleformigf UdvikI ng, som lienlydtr paa en leie- 

 agt'.Q Charakter. Men ifald man ogsaa var tilbölelifj til 

 at kalde Soîberg-Grubens Erls-Massc el Leie, saa, troer 

 jeg, Vilde man, ved at gaac i Detail med de Pbænorae- 

 ner, der vise sig i Grubens Indre, Iræffe paa mange Van- 

 skeligheder , saasnart man nemlig* ved et Leie vilde for- 

 staac et lagviis afsat Bnndfald. — Næsten paa Gra- 

 bens Dybeste bliver dens hc!e Ertsfeldt overskaaret af en 

 4 à 5 Favne mæg!ig Gang, som synes at have samme 

 Slrög^ og- Fald, der er herskende i Gneisen omkring; Sol- 

 bcrg-Grnben. Gangmassen bestaaer af oplöst Feldspalh- 

 substants med lîalkspalh-Drummer og Druser. Det er 

 merkelig», at disse sidsle ei vise sig forvittrede. Maaskce 

 ere de af senere Oprindelse end Gangen, og de samme 

 Aarsagcr, der have frembragt den forvitlredc Feldspalh- 

 substants, have muligens foranlediget Dannelsen af deo 

 krystallisercde kulsure Kalk. Ogsaa en Gronsicenganç 

 ovcrsljærer Grubens Ertsfeldt, men paa et holere liggende 

 Sted. 



I Magnetjcrnstenens Nærhed viser sig Gneisen, som 

 allerede anfört, mere eller mindre granilisk, stedse uden 

 tydelig Skiktning. INogle af disse nskiktedc Partier be- 

 staae især af kjödröd og hvid Feldspath , saml indeholdc 

 undertiden Zirkon og el gadolinilagtigt Mineral. Zirkonça 

 danner fordcimesle kun smaae, omtrent linielange, men 

 meget vakkre glindsendc Krystaller. Disse (indes ikke 

 IV. 2 12 



