138 Th. Scheerer 



blot indvoxede i Feldspath, men ögsaa i JUagDeljernsteen^ 

 hvorved det bliver indlvsende, at de ushlktede Gneispar^^ 

 tiers Dannelse maa være samtidige med Jernertseus. Da 

 nu den uskiktede og den skiktede Gneis vel neppe have 

 havt to i Tiden langt fra hinanden liggende Dannelsespe* 

 rioder, saa er del ikke iisandsynligt, at Magnetjernstenens 

 Oprindelsestid ogsaa falder sammen med den af den hele 

 Gneisformation. 



I en Malmhob fra Lyngrot-Gruben fandt jeg Stykker, 

 der syntes at hidröre fra ganske lignende Udskilnings- 

 masser som de granitiske i Solberg-Gruben. Det gado- 

 linitagtige I^Iineral optraadfe ogsaa herj dog kunde ingen 

 Zirkon opdages. 



Arendal» 



Gneisen, i hvilken Arendals rige Ertsfeldt ligger, 

 er meget steilt, tildeels lodret skiktet. Dens Strögret- 

 ning er derimod variabel. I Arendals nærmeste Omegn 

 og paa nogle Sleder i Byen (t. Ex. tæt ved Kirken) stry- 

 ger Gneisen hor. 65 ved Barbo- og Langscv-Gr., hor. 85 

 et Stykke i sydvestlig Retning herifra, hor. 12 5 ved Vox- 

 næsGr., hor. 31 5 ved Alvelands-Gr., hor. 2; ved Alveholms- 

 Gr., hor. 12; ved Buöens Gr., hor. 4^5 ved ]Xæskil-Gr., 

 hor. 65 vcdThorbjörnsbo-Gr., hor. 4 — 41^ ved Salteröe, 

 hor 4.J. Det vilde altsaa vel være forgjæves her at söge 

 efter en almindelig gjældendc Skiktningslov. Men skjönt 

 man ßnder Gneisen med saa mange Strögretninger, og det 

 undertiden paa meget korte Distanlser, saa viser sig dog 

 intetsteds, saavidt jeg kunde iagttage, den Art Forstyr- 

 relse i dens Skiktcr, som om de sidstc ved eruptive Kræf- 

 ter vare blevne bragte i Uorden. Skiklerne hoie sig^ 

 enten lidt efter lidt, eller Skiktningen bliver eflerhaan- 



