Geoij^nostisk-mîneralog^iske Skizzer. 143 



forfolge sîn Retninga saa noîagtigt, soin Grönsleeiigangc 

 fordelmeste pleîe at gjöre. Deres Fylilning beslaacr især 

 af CD lys, grovkornet Orlhoklas (meget liigp den, som 

 forekommer i Barbo-Gr.), hist og: ber med bvide Quarts- 

 korn og Partier af en mörkegrön, talkagtig Glimmer. 

 Ogsaa ber fandt jeg indsprengt et allaiiitagligt Mineraf, 

 som i sit Ydre bavde Lig bed med det fra Barbo -Gr. 

 Den underste af Granitgangene bar en Mægtigbed, som 

 varierer mellcm ^ og ^ Fod, den mellemsle afl^ — 2 Fod^ 

 og den överste af omtrent 1 Fod, 



Foruden disse Granitgange findes cndnu en anden 

 Art af lysere Steder paa Grubevæggene, nemlig bvide 

 eller kjödröde Kalkspatbmasser af forskjpllig- Storrelse, 

 der ved alle Forbolde vise, at de ere af samtidig Dan- 

 nelse med den omgivende ertsförende Bjcrgart; disse ere 

 unaegteligen Udskilninger. 



De Mineralier, som byppigst forekomme i Tborbjörns- 

 boe-Gr. og som Hausmann har opgivet, ere: röd Granat, 

 Augit, Iloroblende, Pistazit (krystalliseret og Thallit;, 

 Kalkspatb, Adular (Oligoklas?) og- glasagtig Skapolith. 

 Desforuden forekomme her: sort Granat (i Leneitoedre), 

 Axinit, Analcim, Apatit, Automolitb, Kobberlasur og 

 Spbcn. 



Körnige bruuQ Granat og: Jîornîg mörkgrön Augit led- 

 sage Magnetjernstenen byppigst i Thorbjörnsboe-Gr. Dis- 

 se tre Substantser forekomme her under Forholde, hvis 

 Studium synes mig af megen Vigtigbed ved Forklaringen 

 af en stor Række af geognostiske Pbæn omener. Alan 

 finder t. Ex. et JUalmstykke, hvis ene Side har et üd- 

 seeude som Fig. 11 viser. Hvo skulde da, ved förste 

 Öiekast, ikke troe (især naar man er en ung fyrig Geog*- 

 nost) at see indesluttede Brudstykker af Granat og Augit, 

 frembragte ved Indprcsning^ af flydendc Uragnetjernsteen? 



