144 Th. Schecrer 



Ved fagltajvclson aF et Malmstyliko, soin Fi(;^. 12 viser, vîl 

 man dcrimod allerede blive nog-et tvîvisom i denne Me- 

 ning". Ere de Jsolercde Partier af Augit Iicr og'saa Brud* 

 styl.ker? Det seer vel neppe saalcdes nd, naar man noi- 

 agiigen belragler deres Conlourer, og^ heri unægtclig^cn 

 tinder en vis Kelation til de nærmest liggende Granatpar- 

 tier, nemlig^ en paafaldcnde Parallclismus af disse Con- 

 tonror med Granalstyhkernes. DesFornden findes nog'le 

 Grana!partier, der ere oingivne med en smal Indfatning 

 af Aiig^it. Det turde altsaa være vist nok, at Aug^iten ei 

 danner Brudstykher. Men knnclc den ikke som flydende 

 Masse, lilligemed Magnctjernstencn, være trængt ind i 

 Granaten? Da vilde det være forklarKgt, hvorledes en«!- 

 kelte Granalhrndstykker vare hievne omgivne med eo 

 Indfatning* af Aiigit; den kunde være en Folge af Aug^l- 

 tens krysfaliiniske AFsættclsc. Men hvorledes opstodc i saa« 

 dant Fald de isolerede Ang-itpariicr iMagneljernsfenco? 

 Det maat(e da være U d s k i I n i n g^ e r. Iler kunde nu 

 rigtignok opkastcs det Spörgsniaal: naarAugit paa denne 

 Maude kan ud>kil!e sig aF en Ulatrix som Magneljernsteen, 

 hvorFor kan da ikke Granat gjöre del ligesaa godt? Dog 

 ogsaa paa anden Maade I roer jeg at kunne forfegte 

 min Mening. I 31almslyliket Fig. 13 antagc de tre Mi- 

 noraksubslantscr en ganske anden Charakter med Hen> 

 syn fil deres Anordning, en Cliarak(er, som ei mere træf- 

 fende kan betegnes, end ved at sammenligne denne An* 

 ordning med Figiircrne paa et Stykke broget, marmore- 

 ret Papir. Magneljernstenen danner ber neppe nogel andet 

 end Aarer, aF ganske lignonde BeskafTenbed som de, 

 der forekomme i Marmor, og som unægtt ligen ere en 

 Folge af den ebemiske Attraktions anordnende 

 Virkning» Denne Kraft bar, i Tidens Længde, indvirket 



