GeogDostisl - mineralogiske Slsizzer. 161 



Glimmerblade Skiklningsphæoomenet, paa et andet lyse 

 Feldspath- eJler mörkc Hornblendestriber. Dog naglet en 

 saadan Sammenliobning af forskjellige Gneispartlcr^ kunde 

 jeg iutetsleds finde det mindsle Spop efter en mechanisk 

 forstyrrende Kraft, der kunde have sönderbrudt og om- 

 væltet oprindeligen horizontale Skikter. Ingen Revne, in- 

 gen Discontinuitet; overalt fuldkomne Overgange. Hine 

 allerede flere Gange omtalte Tegninger, der opstaae ved 

 Anordningen af forshjellîgt farvede Bestanddele, optræde 

 her i deres fulde Udvikling. Saadan marmoreret Gneis fo- 

 rekommer t. Ex. af udmerket Beskaffcnlied mellem Chri- 

 stiansand og Brandaasen, der hvor man paa store Slræk- 

 ninger har mineret for det nye Veianlægs Skyld. 



iUellem Lunde og Vatne ere Skikterne snart horizon- 

 tale snart lodrette. Ved Skaggestad-Vand stryger et 

 stort, steilt skiktet Gneispartie i hor. 12, en anden Gneis- 

 masse ved Heggedalsheien hor. 2—3 med östligt Fald. 

 Paa det henimod 3000 Fod hoie Bjergpas, för man kom- 

 mer til Fedde-Fjordcn, optræder en porphyraglig Gneis 

 med store Orthoklaskrystaller (fra JXöddestörrelse indtil 

 3—4" lange og 1—2^' brede;. De længste Axer af disse 

 Krystaller ligge, saa vidt Oiet kan skjönne, alle paral- 

 lele og næstcn horizontale! 



I Flekkefjord Byes nærmere Omegn viser Gneisen 

 sig, som Undtagelse fraRegelefi, med næsten horizontale 

 Skikter. Skiktningen antydes her ei ved parallele Glim- 

 merblade (Gneisen er næsten aldeles glimmerlom), men 

 ved mörke og lyse Striber, de forste hidrörende fra Horn- 

 blende, de andre fra lys Feldspath. Længere mod Syd, paa 

 Rysterne af Flekkefjorden, ophörer lidt efter lidt ethvert 

 Tegn paa Skiktning, indtil igjen meget tydelig, men næstcn 

 fuldkommen lodret Skiktning viser sig ved Flekkefjordens 

 IV. 2 j^ 



