ved de scandina visite Naturforskeres Müde &c. 27Î 



Iios Iiidsky tilling en enten er verlikal eller nordostlig^. — 

 Videre mod Syden i Sverrig^ er, saavldt vides, enduii 

 ikke saa mange Strog- og Fald-Iagttagelser anstilledc, at 

 almiudelige Resultater dcraf kuniie uddrages. Ogsaa paa 

 nogle Steder 1 Sverrig, saasom iden i NO. fra Go the b org 

 liggende Deel af Wertersborgs Lehn, indtræde i Paral- 

 lelmassernes Lob og' Indshydning' saa hyppige Forandrin- 

 g^er, at for saadanne Lokaliteter slet ingen stadig* Strog- 

 og' Fald-Regel gjaßlder» 



6. Skiklerne ere ydcrst hyppigen hoiede, og* det lig-é* 

 saa ofte med raskt indlrædende og' skarpe Vendinger, som 

 med Krumninger efter stor Haalestoh. Hvor to Distrikter, 

 hvert med sin heslenite men for begge indhyrdes for- 

 skjellige Slrög-Regel, grændse sammen, er efter de hid* 

 tilværende lagttagelser vistnofc at antage, ät Skikterne 

 alligevel i begge Distrikter ere de samme, og^ at de kUii 

 under en Coining- træde fra det ene ind i det andet. Men 

 om dette i Virkelig^heden er Tilfældet paa alle saadanne 

 Steder, fortjener noiere at undersoges. 



7* De Sleder, hvor Parallelmasserne vise sig* krum* 

 medej böicde, vredne eller paa hvilkensomhelst llaade af- 

 vigende fra det Plane, ere ligesaa ofte at finde langt horle 

 fra de uskiklede Bjergarters Masser, som nærved dem. I 

 Contacten med disse er ofte den i Egnen gjældende Strog- 

 og' Fald-Regel paa det Bestemteste vedligeholdt, og* oien* 

 synligen staaer denne Regel selv ikke i noget Afhængig-- 

 heds-Forhold til saadanne Masser. Et af de meest i det 

 Store gaaende Exempter herpaa afg-iver deii omtalte Slræk- 

 ning' paa Hardanger-Fjeldet, hvor Indskydningen er con- 

 stant vestsydvestligj tæt sydenfor samme udbreder sig-, 

 meest mellem Öst og Vest, et meget stort granitisk Feldt, 

 saaledcs at den nordenfor værende Slræknings Skikter 



