ved de scandinavislîe Naturforskeres Mode &;c» 273 



Endelig- l;an del og- være nytligt Ijcr at söge al op- 

 fallc idetmindste Hovcdcliaralitcrt'ii af det i Sporgsmaal 

 værende gamle Territoriums Overfladcform, I Vest har 

 det paa Hardanger- Fjel det og videre sydefter indlil noget 

 nedenfor den 59^ en temmelig jævn Höide af 3 — 4O0O 

 F. o. H. 5 det fremstiller her et vidlöfligt Plateau, paa 

 Lvilket Djergluippelen lUien nctop under den nysnævte Bre- 

 degrad er et af de holeste Punkter, idet den naaer et 

 absolut Niveau af 4500 F. ifald man, — hvad vlslnok er 

 rigtigt — 5 ogsaa regner Folgefondens Halvöe med (ii det 

 samme Territorium, saa seer man det her at naae sit Kul- 

 mlnationi»punht i en Höide af 5240 F. o. H. (efter i\au- 

 maun^s Maaling). Vilde man nu i det Smaa forfærdipe 

 et Relief, som slailde være et rigtigen proporlioneretljillede 

 af hiin Overfladc, og valgte en saadan Maalestok, at fJre- 

 den fra Vesterhavct fil den botniske Bugt under den 

 60de Grad, hvilken Brede er omtrent 100 g^eogr. .Mile, 

 paa det lille Facsimile blev 3 Fod, saa skulde, paa det 

 sidste, Höiden af Folgefonden blive ikke fuldt ecn Linie! 

 For at det omtalte store Plateau paa det kunstige Belief 

 kunde erholde cen Linics Höide, inaatte Længden af hiint 

 Tværsnidl fra Vest mod Öst være mere end 4 Fod! Heraf 

 indsecs da, at de fremragende Dele af den Overflade, 

 hvorom der handles, i Forhold til dennes Areal hun stikke 

 yderst lidt iv eiret, og kort, — under et almindeligt O ver- 

 buk bliver bemeldte Overflade at ausee næsten som plan. 

 At de Steder, hvor granitiske Masser forekomme, ingen- 

 lunde ere höiere cud de andre, hvor ingen saadanne ere 

 forhaanden, er herved en Omstændighcd, der og- fortjener 

 at lægges Merke tiK 



Spörgsmaale som de folgende er det nu vel i 



især, 



