294 Nog-le Forliandling-s- Emner for Geolog-erne 



phyr optræder. Og-saa denne Sandsteen i Skaanc Iiar^ 

 nauscct at den, efter Hisîng^er, er moget yngre end liine, 

 i Folge med sig Porphyr, som nctop er ,rödbruun og 

 leerarlct og i visse Partier (Lag) gaacr over til Ulandel- 

 steen'^ (Ant. , IV > 186) ; kort den svarer pctrograpliisk 

 ligesaa nöie til de med Sandstenene Los os forekommende 

 Porphyrer, som Sandstenene paa begge Lokaliteter ogsaa 

 pctrographisk ligne hverandre ^). 



De berörte ved constant Lov regulerede Sammen^ 

 forekomster af visse nskîktede med visse skiktede Bjergarter 

 ere da alt i vore Egne at iagttage paa flere Steder. At 

 alle disse Sleder ligge paa det store, i vor forste Artikel 

 omtalte Gneisterritorium, er en Omstændighed, som kom- 

 mer vel tilpas for den, der vil studere Sagen nöiere. 

 Samtlige anförlc Gnipper, hvori de bestemte Arter af 

 normale Bjergarter have de dem eiendommelige abnorme 

 Bildninger med sig, blive af hiiiit Terrilorium ligesoni 

 baarnc frem for os til beqvem Beskuelse i de vel begrænd- 

 sedc paasatte Partier, som de danne, og saaledes kan man 

 om samme Territorium med Rette sige, at ogsaa det har 

 sin Andeel i den Belærelsc, vi erholde ved Studiet af 

 hine Steder. Dog paa en anden Ulaade bliver dette Stykke 

 af vore Lande os endnu vigtigere ved Forskningerne angaa- 

 ende den samme Gjenstand. Af den angivne Lov maa 

 det folge, at de abnorme Bildninger, vi have havt foröie, 

 alene kunne findes paa de Sleder, hvor disse Leerskifere 

 og Sandstene, som betinge dem, ere eller have været 



i) Just saadanne Porptiyrcrs regel mæssige Optræden med flere 

 Sandstene, ældre og nyere, i inangfoldi};e Egne udenfor Skan- 

 dinavien, er et Factum, som man för ikke liar undladt at 

 bemerke, men for hvilket man naturljgviis nu intet Oie har. 



