302 Nog^Ie Forhanclîînors-EiTiner for Geolog*erne 



hoist vijjlîjje ^) Og* intéressante, ligefi'eni af Gjenstandenes 

 Inspection folgende Resultater maatte da Tel og*, rigtigeti 

 behandlede, tilsidi^t lede til nogen Indsigt betræffende de 

 foregaaede Forandringers egentlige Art og Væsen. Det 

 ihhe blot ved Grændserne mod de ældste Shifere, men 

 og paa saa mange andre Sleder sædvanlige Forhold, at 

 Granit- og Syenit-Masserne ogsaa hyppigen udsende Ra- 

 mificationer i Nabobjergarten , maatle, for at bringe os 

 den dyberc Indsigt, vi atlraae, ihhe blot studeres i For- 

 bindelse med selve de anförte Massers övrige Grændse- 

 forholde, men og med de analoge Phænomener , som 

 ganshe andre Bjergarter frembyde 5 da maatte det ihhe 

 glemmes, at t. Ex. ogsaa Serpentinens og Dolomilens 

 Masser meget ofte lobe med Forgreninger ud i Sidestenen, 

 ja at det Aarede allerede i udmerfcet Grad forehommer 

 bos Marmoren, om end blot indenfor dens egen Masse» — 

 Eiidnu til en stor Mængde Remerhninger kunde Chri- 

 ania-Territoriets abnorme Bildninger give os Anlednings 

 dog derom dennegang endnu hun folgende Notits. Paa 

 et Sted, hvor et af nysmeldte Landstykkes store granitiske 

 Distrikter grændser til et Partie af sammes skiktede Rjerg- 

 arter, er af en berömt Geolog bleven fundct en Brcccie- 



Ï) Hvor Gneis og Cranit findes i indhyrdcs Overgang^, er vel 

 Anrsagen dertil ialraindelighed den, at paa samme Tid som 

 en Dcel af den oprindelige Wasse udvikledes til den forste 

 af disse Typer, hragtcs en anden nærligjjende Deel til at 

 fremstille den sidste, hvorved Mellemstykket lettelig l^unde 

 komme til at antage en midlere Cliarakteer mellem den 

 fuldkomne Granits og den fuldkomne Gneises Habitus. At dog 

 ikke allesteds de saa hyppige Overgange racllcm disse Bjerg- 

 arter ere at forstaac saalcdes » lære nu de oven tilsigtede 

 i>ærsyn paa det Bestemteste« 



