ved de scandinaviske Naturforskeres Älode fee. 30ä 



Bildnings, hvilltcn lios dciitic Forsker frcmlialdtc den 

 Mcniiiß', al dcii hclc store Granilmassc dersteds niaattc i 

 fastTilstahd være Lommen op fra det Indre ^ thi derfra 

 iiiaattc den natiirligviis linder enliver Onislændiyhcd liid- 

 röre. Denne Mciiing- ville vi lade nændset, men tænke 

 lidt noiere efter i Anledning; af selve lagltagelsen, hvis 

 Rigtiglied er ulvivlsonl» Bemeldte Breccie- Bildning;) 

 Lvoraf en Prove velvilligcn blev Forf» meddeelt, er med 

 fuld Sikkerhed at ansee som et saakaldet Frictions-Conglo- 

 mérat, og' kàn neppe väerc frembragt paä anden I>Iaade, 

 end derved, at enten virkelig; Granitmassen har bevæget 

 sig* mod den af Skiferne bestaaende I)eel af FjeJdgriinden, 

 eller denne sidslnævnte Deel mod Graniten. Uagtet de 

 g;ranitiske Masser paa mange Steder, især hvor de danne 

 Overgange til Sidestenen, paa del Fasteste ere forbundne 

 med denne, saa gives der dog; og;saa andre Grændsestrog^ 

 mellem Graniten eller Syeniten paa den ene Side og; 

 Skiferterrainet paa den anden, hvor virkelig' en bestemt 

 Discontinu! tet efterliaandcn er fremkommet mcllcm de 

 tvende Terrain-Arler. Just der maalte da Masserne let* 

 lélig; komme til at gnide paa hverandre, nâar nogen meer 

 eller mindre partiel Bevægelse af Fjeldgrunden indlraf. .Og' 

 sftadanne Bcvægelser have virkelig; ogsaa meget oftefundet 

 Sted 5 dette bevise noksom de lig;eledes i vort Land hyppigen 

 forekommende Forskydninger og' Forrykninger, som sees 

 ikke blot ved Kast af Gange og- Leier, men i hvilkesomhclst 

 Bjerg;masser, der revnede og' styljkeviis glede ned eller skjo* 

 des iveiret ^). Fremkomsten af hiin Frictions-Breccie er da 



^) Oj^saa saadannc Dislorationer tilskrives af Geoloj;cr, der höre til 

 Nulidcus störste Auctoritclcr, Virkningen at'Hludcns ildflydcnde 

 Indre paa den fastnede Yde ! — O^j derhos paastaaer man, at 

 Fortidens systematiske Genius, som bragte saa mange tumiuc 



