318 Nog-le Forhandlingas -Emner for Geolog^erne 



först og^ fremst behoves omfattende og^ rîjjtig- Kunskab 

 om det Faclisfce ved Sagen, behove vi ikke at opholde 

 os ved, men et Par andre Omstændighcder, som gjöre 

 bemeldte Rangordning- nödvendig, er det hanshce ikke 

 afveien al beröre lidt nærmere. 



Det seer ganske ud til, at vi slet ikke skulle kunne 

 gjætte disse Phænomeners sande Aarsag^; til at antage 

 saadan Mening kan man vel alt synes nödsaget, blot ifölge 

 de flere i det Foregaaende omtalte Forholde ved dem, 

 der fremstille sig som ganske uoplösclige Gaader. Ikkc- 

 destomindre turde meget omhyggelige, uden forudfattet 

 Mening* anstillede lagttagelser over samtlige Gjenstanden 

 vedkommende Détailler dog' i no gen Grad oplyse os 

 om de Naturens Yirkemidler og- Virkemaader, vi her saa 

 gjerne ville kjende. Men til at erholde saadan Oplysning^ 

 afskjærer man sig- ganske vist Adg-angen, dersom man hen- 

 g^iver sigr til Dyrkelsen af en Theorie. Er denne falsk, 

 — og-, som nys berört, just saadan vil den her nok allid 

 blive — , saa virher den fordærveligen paa samtlige Resul- 

 tater, som ved lagttagelserne kunne tilveiebringes. 



En anden Grund til ogsaa ber at till.rgge Sagens 

 factiske Side en fortrinlig Vægt, er den, at rigtig Kun- 

 skab nctop derom kan være g^avnlig- ved Spörgsmaalc an- 

 gaaende ganske andre Gjenslande. Om end Undersögel- 

 serne angaaende Frictions -Phænomenerne aldrig- skulle 

 kunne lære os, hvorledes just disse Særsyn ere fremkomne, 

 saa synes de ikke deslomindre, hvad ogiaa ovenfor blev 

 berört, at kunne sige os Et eller Andet betræffende vore 

 Landes Relief og de der indtrufne Nivcauforandringer, 

 og' vel mulig-t, at de saalcdes ogsaa kunne medförc endnu 

 anden Nytte. 



Altsaa, — vi gjentagc det endnu engang-, — forst 



