320 IVog:le Forliandling^s -Emner for Geolog^erne 



mod selve lagftagclserne over del i Spörjjsmaal værende 

 Pliænoinen, netop, som det synes, fordi disse lagttagel- 

 ser alt fra forst af formeget vare sammenlinyttcde med en 

 Theorie» Denne fandtes unatnriig', og: Facta, som bestemt 

 vidnedc iriiod den, vare ogsaa snart vedhaandcn ^ derfor 

 blev det Hele af Mangen forlîastet. Det har været sagt, 

 at pyrogcne Bjergart -Masser, idet de störkncde, hnnne 

 have skrumpet sarnmen saaledes, at deres Ovcrflader ere 

 komne til at vise sig' riflede, og" al det vel ihhun har 

 været saadanne Virkninger, man har liavt for sig', hvor 

 man troede at see Fölgrrne af en Frictions -Procès. Af 

 Andre har det været ytret, at saadanne riflede Steenfladcr 

 ogsaa underiiden hndcs paa Aflösninger ganske i det In- 

 dre af Bjergene; end videre af endnn Andre, at Klippe- 

 Overflader, hvori Enderne af forskjelligartede Skikler 

 ndtræde, lolteligen langs efter Skikluingen ved Forvitring 

 kunne erholde et riflet Üdsoende, som man kan have be- 

 tragfet som Fölgerne af en virkelig- stedfunden Bidsning^ 

 — kort, dor ere ikke Faae, som cnlen ligefrem have be- 

 næglet eller dog' have betvivlet Tilværelsen af selve Pliæ- 

 romenet, hvad sikkerlig ikke skulde have kunnet være 

 Tilfældef, om en forsigtigere Melhode havde været fulgt 

 ved Emnets Behandling. 



Af de Forklarings-Forsög, hvori der gaaes ud fra, at 

 disse Særsyn virkelig, saaledes som et uliildet Blik umiddel- 

 bart tilsiger, ere Mei kerne efter en paa Klipp.^rnes Dag- 

 flader foregaaet Friction, maae vi særskilt idehnindste 

 omtale et, som er at læse i Poggendorft^'s Annaler, B, 

 LVHI. Sefström's og Agassiz's Meninger kuiule af den 

 her optrædende Forfalter, som- nàlurligt var, ikke antages, 

 og han fremkommer da med en ganske ny Anskuelse. 

 Dcimc er, saavidt det af den noget dunkle Fremstilling 



