veil de scandînaviskc Naturforskeres Mode &c. 325 



den ilihiin kan have faael denne Plails paa nogensomhclst 

 Maadc lig- den, hvorved f. Ex. eu Speksteens-Pscndonior- 

 phose er kommen til at indtage sit Rnm, h\ilkct, som vî 

 vide, til Spckstcen-SubstantscnsModtagclse hverken fur stod 

 aahent cller nctop dertil aahnedes. Förunderligt er det 

 vistnok, at Graniten har kunnet antagc saadanne Former, 

 men egentligen vise jo dog* alt Marmorens og- Scrpenli- 

 ncns Aarer det samme Særsyn. 



Hvad de omstyrtede Skikler angaaer, som vi saa ofte 

 antraf ved de Bjergarlcr, hvis i^Iaadc at optræde paa vi 

 iinderaögte, da kom vi paa mangfoldig;e Steder til den 

 Ovcrbeviisning-, at deres Fald nclop slet ikke kunde 

 hidröre fra nogen Virkning' af bemeldte ßjergarters Mas- 

 ser, idel der paa alle Sider rundt om disse fandtcs enten kun 

 ecn og' den samme uforandret gjældende Fald-Uegel, eller 

 iallefald Indskydningcr, der ingen Conformitet viste med 

 Ouiridscnc af hine Masser» 



Coulact-Marmoren siuderedc vi meget omhyggeligen 

 og" lededes derved ogsaa til lagtlagelser betræffendc en 

 hoel Dcel andre analoge Bildningor, og- saaledes fremgik 

 hoist interessante og' fölgerige Erkjendelser, som ganske 

 vist og'saa hos Eder ville væie al Opmcrksomhcd værd. 

 Ingenting- er tilforladelig-ore, end al ikkun den i lang* Tid 

 fortsatle Bcrörclsc med visse andre Bjcrgarter, i deres 

 sæd\anligo kolde Tilstand, er island til at boirke almin- 

 dclig ukryslallinisk og" ureen Kalkstecns Omdannelse 

 til Marmor ^). DtMis Forekomst ved Graniten afgivcr 

 allsaa slet il.kc nogclBe^iis lor, al denne har været heed. 



hol«lor (len sidslc Of,saa mcp,ct ofte (janske is ole rede 

 Partier af den samme Masse, som danner Kamifieationerne» 



i) See Gæa Norv,, 2dcl Hefte, Side 225-228. 



