Ilidrag' til Kunsltal) om norslîc Mineralier. 339 



ralct ]iar o{»-saa lier den cliaralîteristiskc viinjjiilc Farvc, 

 med livill.eii det aiitrælTes paa flere andre Findcsfeder I 

 IVorg^e ojj- Sverrijj"; det forehomnier som Krystaller o(j 

 dröic Stykkor iiidvoxet i en nyreformet {>Tanilisk Masse 

 i Gneisen. Denne Masse besJaaer især af livid Orllioklas, 

 Albit, Qnarts of<i en Glimmer, der tildecls er skjælforniet o{j 

 al* en eiendommelig»- svovljjnul Farve. Som acccssoriske He- 

 standdele optræde: liv id Topas (Pyropliysalilli), sort Tnr- 

 malin, brunn Granat, violblaa og" grön ukrystaliinisk Fluss- 

 spatb og- en eg^en Art Arsenikjern i). En af de ber 

 fundnc Berylkryslaller, • som ved Minerinçen desværrc 

 gik istykl.er, og* livoraf omtrent den ene Ilalvdcel belinder 

 sig: i üniversitclels Mineralsamling- , bavdc en Længde af 

 benimod 8 Tommer og- en Diameter af 2 Tommer. Op- 

 rindelig[cu bar denne uulmindelig' store Krysfal været endnu 

 læng^ere, da den fandtes afbrudt i Leiesledet Den bele 

 Mineralblanding- bar en paafaldende Lighed med Beryllens 

 bekjendte Forekomst ved Finbo. — Senere bar jeg; an- 

 truffet Beryl som lyseg^rönne, omtrent linietykke Krystaller 

 9) paa Ualderne af Solberg^- Gruben ved Arendal ^). — 

 Endelig- fandl Bergsfuderende VVeibye 10) i Ösferaadalen 

 ved Tvedestrand et farvelö*st berylagtigt Mineral. 



Kun ang^aaende de paa Stederne 1, 6, 8 og- 9 fundne, 

 her angjældende Mineralier turde det være med Sikkerbcd 

 afgjort, at de virkelig- ere Beryl. Alle saakaldte Ber>II- 

 krystaller, som jeg- bidtil bar seet fra Fredriksværn oç 

 Laurvig-, ere, efter deres Haardbed at dömme, neppe an- 

 det end Apatit, og^ det er ikke usandsynlig-t, at dette 



1) L» c. 50, S. 153. 



^) I\yt Mag. f. Naturv. Bd, IV, Hefte 2, S. 159. 



