370 Th. Scheercr 



Keilhau's Maaling- omirent 4000 Fod höit) jævnt Fjcldpla- 

 teaii 5 saa har man ofle Leiliglicd til at overbevise sig 

 derom» Ktin Hornblende-Masscrne gjöre undertiden en 

 Undtagelse herfra, idel de op(ræde enten som langtrukne^ 

 mere eller mindre mæglige l$aand e!ler som mere rund- 

 agtige 5 slohformige Partier, der begge tildeels vise en 

 skarp Begrændsning mod de lysere Bjergmasser ved Sidcu 

 af dem. 



Saa klarligen det fremstiller sig for lagttageren, al 

 ingen anordnende Kraft, nemlig ingen i det Store vir- 

 kende, her har sammenbragt de chemisk ligearlede og 

 fraskilt de chemisk uligeartede Masser, saa tydeligl er del 

 at see, at en saadan Kraft, der lam lidet bröd sig om 

 Massernes chemiske Constitution, engang har behersket 

 alle disse Bjergarter, der ved den mere eller mindre bleve 

 tvungne til at antage en Parallelstruktur, hvis Strog kun 

 er variabelt inden snævre Grændser. Vi finde altsaa her 

 et Charakteer-Træk, som i den Skarphed, med hvilket det 

 i den omtalte Egn optræder, kan siges at være eiendom- 

 tneligt for Urbjergarterne. Meget let udfinder man, at fra 

 jNæsset til Graahöerne, idetmindste i den Zone, i hvilken 

 Pfikkelertserne optræde, et Gjennemsnidtsströg mellem hor. 

 9 og hor. 10 gjör sig gjældende, et Strog altsaa, der kan 

 siges omtrent at folge Vasdragels, især Espedals-Vandets 

 Retning i denne Egn. Kun yderst sjelden er Strögct 

 mindre end hor. 9_, og da neppe mere end i Compas- 

 Time, men ofte er det större, undertiden selv over hor. 

 10. INogle faae Gange fandt jeg det endog over hor. 11. 

 Men delte er kun Undtagelser, der neppe turde have 

 uogen væsentlig Indflydelse paa Gjennemsnidts - Ströget. 

 Faldet derimod er mere variabelt; skjönt det fordetmeste 

 anlrælTes slcilt, ja ofte lodrel, saa findes dog ogsaa hist 



