380 Th. Scheerer 



slörste Erlsbaand, jeg- saae i denne Eg-n, og- som af Hr. 

 A. Johansen i LiHcliammcr hiev opshjærpet, har en Længde 

 af nogel mere end 150 Skridt, og en Mægtighed af om- 

 trent ^ indtil 1 Lagter. I en saadan Udslræhning viser 

 sig nemlig dca hrnunröde Farve i större eller ringere 

 Intensitet paa Fjeldels Overflade. At dette store ßaand, 

 idetmindste paa flere Sleder, indeholder særdeles massive 

 Ertspartier, viser sig tydeligt der, hvor Hr, Johansen har 

 Jadet hryde en Deel Malm ved Sprengning*. Paa Slenens 

 friske Brutlflader sees Ertsen fordeelt som et Netverk, 

 hist og her sammenhobet til mere massive Partier, î hvilke 

 man da let opdager Jern-IVihkelkisens Tilstedeværelse ved 

 den tydeligt hladige Textnr (Bladgjennemgangene ere 

 parallele med Fladerne af et regulært Oktaeder), hvorved 

 dette Mineral nilmcrker sig fra den körnige Magnelkiis. 

 Hvad derimod Farven angaaaer, ligne begge Mineralier 

 hverandre deri meget. Det er at formode, at ßjergartens 

 Ertsgehalt, som paa de anförle Steder naturligviis kuQ 

 hvad dens Cdslrækning i Længde og Brede angaaer no- 

 genlundc lader sig^ bedömme, i ikke ubetydelig Grad ogsaa 

 fortsætter mod Dyhet. Dertil kan man slutte sig af to 

 g-amle forladte Gruber i denne Egn, hvoraf den ene, Vesle- 

 Gruben, ligger tæl ved Espedals -Våndets Sydspidse og' 

 den anden, Stor-Gruben, ikke langt fra den nordligste 

 af Graaliöcrne» Disse Gruber, som allerede have været 

 anlagte i det 17de Aarhundrcde, ere blevne drevne paa 

 Kobberkiis, hvilken Erts her i större Mængde maa have 

 ledsaget den nikkelholdige Magnelkiis, end Tilfældet synes 

 at være i de endnu uændsede Mainianviisningcr, der ellers 

 ere af fuldkommcn den samme Bc»kafl'enhed som de, paa 

 hvilke Grubcdrift har været anlagt. Af de betydelige 

 Ilaldcmasser, der ere anhobedc omkring disse Gruber og^ 



