l\il;Iielcrls-SI;jærj)onc i Espedalen. 385 



man koiniuoii saa vieil, at iiiuii vod Svovlaiiiiiiuniiini lian 

 bnudrælde iNihhcleii sou» Svovliiilil.el. Ilerved ere foröv- 

 ri^t de For-*i{»li{;liedsre{>Ier al ia(yl(ap;e, der Hiides anförlc 

 Rose's aiialylislie (^iieniie. Den llitreiede, iidvaskedc, 

 föiTcde og" (»lodede Svovlnihl.el opiö'.es i Kon};evand, og" 

 Soliilionen bnndfældcs med liaiislisk Kali. Oet frern- 

 Itomnc Biindfald er INihkeloxydtdlivdial, soui do^ ciidnn 

 indeliolder cii liden i)eel Maiig^aijoxydid , ja endog- Talk- 

 jord og- nnderlideii Kallgord. For at frasliiije de lo sidste 

 Stoffe inaa man [;j<'i»'a{|C Operationen forsaavidl, al man 

 igjen oplöscr del nrcne Nikkcloxydul i Saltsyre, og' atler 

 foretager den beskrevne BundTældning' nted Svovfammoin*- 

 inn o. s. v. l^langanoxydnlets Mængde er saa liden, al 

 nian, udcn al begaae en væsenllig' Feil, kan oversee dcn^ 

 eg^ del saameg-elmere, naar man belænker, at ^ed i\cn bele 

 möisommelig^ej flere üg-er varende Operation, et lidet Tab 

 af INilikel er aldeles nnndgaaeligt. — INikkeloxyduïcfs 

 Mængde snbiraberet fra Væglmængden af det för crboldte 

 ßnndfald, der indelioldt Talkjord og* Kalkjord, angiver 

 disse Stoffes Qvanlilef, livilken lillægges Mæng^den af den 

 i Syren uoplöste Deel af Bjergarteu. Al bcsfcmmc 

 Bjergarlens Qvanlitel ganske nöie, er imidlertid ikke niii- 

 ligl; den ved Undersögelsen ndbragte i^længde deraf vil 

 stedse være nogle Proeent for liden. Grunden bertil er 

 let al indsee. Forudcn at ved den anförle analyliskc Be- 

 bandling' en liden Qvanlitel Leerjord og- Kiseljord, som 

 er bleven extralierct af Bjergarlen, nnddrager sig- Be- 

 stemmelsen, er delte ogsaa Tilfeldet med en vist langat 

 betydeligere Qvanlilet Jcrnoxyd. Oe forslnæuile Stoffes 

 Mængl^de kunde iallefald bestemmes, naar man vilde give 

 s\g Tid dertil, men Jernoxydels Wæng^de kan ikke bestem- 

 mes, da delte Jernoxyd er blaudet med den store Qvautitct 



