414 Th, Sclieerer 



Gang", dogf î Gjcnnemsnldt synes deres Mæg^lighed al være 

 ringere. Alle (re Gange vise sig erlsförende i deres hele 

 afdælikede Længdeudslræljning. Næslen overalt er Kob- 

 berglandsen mere eller mindre rigt indsprengl, og paa 

 flere Steder er Gangen i sin hele ßrcde ndfyldt med 

 Kohberglands. Foruden at Edsen anlræfFes i större og 

 mindre nformclige Partier, sees den ihhe sjelden anordnet 

 paa en egcnMaade, nemlig som mere eller mindre lange 

 Slriher, der deels lobe nd fra Granitens Contahl-FIadcr 

 med Gneisen, deels fra en omtrent i Gangens Midte for- 

 haandenværcnde Erlsansamling. 



IXæst det ovenbeshrevne Ertsfeldt fremtræder som det 

 vigligste Erlsfindested paa Sirömsheien en circa 4 Lagtcr 

 bred, i bor, 1 slrygende Granitgaag, af bvilkcn allerede for 

 flere Aar lilbage Kobbermalm er ble\ en vundet for det Om- 

 dalske Intcressentskabs Regning. Denne Grnbe, den saa- 

 haldte Gamle-Grube, ligger i Miil i SSV, fra No, 1 i 

 Amalie-Grube, og man kan her paa flere Steder forfolge 

 en horizontalt lobende Ertsaare af 2—4 Tommers Mæg- 

 tigbed, hvis Udslrækning idetmindste ikke er ringere 

 end det bidtil opsbidte Ertsfeldt af henîmod 15 Lag- 

 ters Længde, og som næsten bestaaer af reen Kohber- 

 glands. 



Af de omtalte accessoriske Mineralier fandt jeg Apa- 

 titen i Amalie-Grubefeldtet og de to uranholdige Minera- 

 lier i Gamle-Gruben, alle imidlertid kun som Sjcldenbeder. 

 Den eiendommelige Glimmer optrædcr især i den sidst- 

 nævnte Grube, og det temmelig byppig samt undertiden 

 i særdeles belydelige Masser. 



Grubedrift var, til den Tid, da Skjærpene paa Ströms- 

 heien af mig blcvc tagne i Oiesyn, især anlagt paa de fire 



