426 Th. Scheerer 



gang-e. I et stöire Granitpartie sees sförre og* mînJre 

 Giieîsmasser mod undiilatorisk Skilitstriilitur, str» omtrent 

 i hor. 5, d. e. 3f r. 



Mclleiii Byglâuds Hirkc og Lensmands-Gaarden Löbdal 

 (Lövdal?), der ligger |- Miil söndenfor denne Kirke, paa 

 Bygl^nds - Fjordens vestre Side, Gneis med talrige grani- 

 liske Aarer og meget vreden Shil:tslruktiir. Hist og her 

 tager Graniten saaledes overhaand, at Gneisen, hvis Par- 

 tier Lave forskjellig Strogrelning, hun bliver den under- 

 ordnede ßjergart. Jsær nærmere Löbdal sees mange större 

 og mindre skarpkantede Gneisbrudsstykker 1 den dersteds 

 raadendc Granit. 



Mcllem Löbdal og den ved Byglands-Fjordens sydlige 

 Ende liggende Skydsstation Guldsmedsmoen, findes Gneis 

 og^ Granit fremdeles endnu i Kamp med binanden» Der 

 bvor Gneisen viser sig^ raadende, sees den gjenncmkrydset 

 af Granit- Gange og* Aarer, og hvor Graniten oplræder 

 som Hoved-Bjergarten, sees talrige Gneis-Parlier og Brud- 

 stykker indesluttede deri. Om en midlere Strögretning 

 af denne Gneis kan ber ikke være Tale. 



Mellem Guldsmedsmoen og Skydsstafionen Faret (6^ 

 — 7 Miil fra Cbrisïiansand), paa den ösllige Side af Elven, 

 kunde, paa Grund af bedækket Terrain, kun faae lagtta- 

 geiser gjöres. Saameget syntes imidlertid tydeligt, at 

 Graniten ber næsten aldeles fortrænger Gneisen. 



Omtrent midtveis mellcm Kile (5 i^I. fra Christian- 

 sand) og Reiersdal (3| M. fra Christiansand) ophörer Gra- 

 iiilen med sine underordnede Gneis-Parfier, oç mere eller 

 mindre bölgeformigen men i det Hele temmelig bori- 

 zontalt hkiktet Gneis bliver berefter raadende, först med 

 nogle leicformige Granitgang^c og senere uden disse. Et 

 slörre tydeligen skiktet Partie af denne Gneis har et Stroç 



