Om nogle Punkter i clen element. Arithmetik. 19 



Sætuingen, at Minuenden er lig Differentsen + Subtraktor, 

 eller M = D + S, der spiller en saa stor Rolle i Bevi- 

 serne for Satserne: 



(M + a) — S == D + a, 



(M — a) — S -= D — a, 



M — (S + a) = D — a, 



M — (S — a) = D + a. 

 Men paa den ene Side er det en lidet naturlig Fremgangs- 

 maade, at lave eller tilskjære en Definition efter de 

 Beviis, man agter at opføre derpaa, paa den anden Side 

 er dette i det foreliggende Tilfælde unødvendigt. Tlii 

 naar man sætter M — S = D, saa har man med det 

 samme sagt, at M = D + S. Naar man nemhg ved fra 

 M at borttage Delen S, faar Delen D staaende igjen, saa 

 maa dog vel M beståa af disse to Dele og være hg alle 

 sine Dele tilsammentagne. 



Additio og Subtraktio udgjøre et eiendommehgt Par 

 af modsatte Regningsarter, som udmærke sig ved sin 

 Umiddelbarhed, samt derved, at de kunne føre til 0, og 

 igjennem 0, uagtet de Størrelser, som komme under Be- 

 handling, ere endehge. Alle i disse Regningsarter fore- 

 kommende Størrelser ere Stof og spille den samme Rolle. 

 At saa er Tilfældet med alle Addender er hgefrem klart. 

 At det samme er Tilfældet med Minuend og Subtraktor 

 bliver ogsaa klart, naar man opfatter dem som fiendtlige 

 Magter, der gaa ud paa at ophæve hinanden. Man kan 

 maaskee kalde Additio og Subtraktio de umiddelbare 

 Regningsarter. 



%* 



